ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | Львів | Справа № 460/6740/25 пров. № А/857/36558/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді | Матковської З. М.
суддів - | Гуляка В. В.
| Ільчишин Н. В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 460/6740/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, (головуючий суддя першої інстанції Нор У.М., місце ухвалення м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 956020137720 від 05 березня 2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку на п`ять років відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796-XII), як особі, яка є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на п`ять років у відповідності до ст. 55 Закону № 796-XII починаючи з 25 лютого 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. ОСОБА_1 подала заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, на підставі статті 55 Закону № 796-XII, проте відповідач прийняв рішення та відмовив у призначенні пенсії через відсутність правових підстав для зарахування періоду проживання у зоні посиленого радіоактивного забруднення. При цьому позивачка вважає, що проживання в населеному пункті, який відноситься до зони посиленого радіоактивного забруднення підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування. За наведених обставин позивач вважає, що їй протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2025 №956020137720 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 25.02.2025 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області витрати по сплаті судового збору на суму 968,96 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Покликаючись на обставини справи, апелянт зазначає, що до заяви про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку позивачем було надано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період реєстрації місця проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Однак за результатом розгляду документів визначено періоди проживання: - в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить менше ніж передбачено законом. Тому, згідно з наданими документами, позивачка права на зниження пенсійного віку не набула. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Позивач та третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198_р. (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 26.02.2014.
Згідно довідки виконавчого комітету Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області від 29.01.2025 №02-24-186, позивачка в період з 17.04.1978 по11.09.1985 та з 12.01.1987 по 27.03.1990 та з 27.03.1990 по 24.07.2007 та з 25.07.2007 по даний час (дата видачі довідки 29.01.2025) проживала в селищі Рафалівка Вараського району Рівненської області смт. Рафалівка згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 входить в перелік радіоактивно забруднених території внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. 
Згідно із Витягу з реєстру територіальної громади, з 25.07.2007 позивачка зареєстрована та проживає у селищі Рафалівка Вараського району Рівненська обл.
Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 позивачка була зареєстрована в смт. Рафалівка Володимиреського району Рівненської обл., з 27.03.1990 року.
25.02.2025 позивачка звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії на умовах ст. 55 Закону № 796-XII.
За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням відповідача від 05.03.2025 №956020137720 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно довідки 02-24 №186 від 29.01.2025 заявник проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю в селище Рафалівка, яке відсутнє у переліку територій посиленого радіоекологічного контролю відповідно до Постанови УРСР №106 від 23.07.1991.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в особи наявні правові підстави для зарахування періоду проживання у зоні посиленого радіоактивного забруднення.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів висновує наступне.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 4 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на Законі № 796-XII.
Закон № 796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-XII.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абзацом четвертим частини другої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, 3 роки початкова величина, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (далі також Порядок № 22-1), передбачено, що для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ необхідно подати документи, що підтверджують особливий статус особи, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Окрім того, при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, а також надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій та допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії, а у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення (пункт 3.3 Порядку № 22-1).
Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1.9 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.
Таким чином, у разі виявлення відповідачем відсутності документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за віком, потрібно надати роз`яснення про те, які документи потрібно подати та, в разі необхідності, надати також допомогу в одержання таких документів.
Щодо не зарахування періоду проживання позивача згідно довідки 02-24 №186 від 29.01.2025 до проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю у зв`язку з відсутністю смт. Рафалівка в переліку територій посиленого радіоекологічного контролю, колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 р. №106 згідно з додатком №1.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що смт. Рафалівка Вараського (раніше - Володимрецького району) Рівненської області, де позивач проживав в період з 17.04.1978 по11.09.1985 та з 12.01.1987 по 27.03.1990 та з 27.03.1990 по 24.07.2007 та з 25.07.2007 по даний час (дата видачі довідки 29.01.2025) не зазначено в додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106.
Водночас, в означеному Переліку зазначене смт. Нова Рафалівка Вараського (раніше - Володимирецького) району Рівненської області як таке, що віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Як вже зазначалося вище, згідно довідки виконавчого комітету Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області від 29.01.2025 №02-24 186 позивач в період 17.04.1978 по11.09.1985 та з 12.01.1987 по 27.03.1990 та з 27.03.1990 по 24.07.2007 та з 25.07.2007 по даний час (дата видачі довідки 29.01.2025) проживала в смт. Рафалівка Вараського району Рівненської області, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 входить в перелік радіоактивно забруднених території внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. 
Крім того, слід врахувати дані Рафалівської територіальної громади (інтернет ресурс: https://decentralization.ua/newgromada) про склад територіальної громади, до якої входить лише селище (смт.) Рафалівка, смт. Нова Рафалівка не існує.
Відтак, смт. Рафалівка зазначене в додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 як смт. Нова Рафалівка, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, та проживання в такому населеному пункті дає право позивачу на виплати, передбачені Законом №796-XII.
Також з матеріалів справи встановлено, що позивачка в період з 17.04.1978 по11.09.1985 та з 12.01.1987 по 27.03.1990 та з 27.03.1990 по 24.07.2007 та з 25.07.2007 по даний час (дата видачі довідки 29.01.2025) проживала в смт. Рафалівка Вараського району Рівненської області, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 входить в перелік радіоактивно забруднених території внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Також, згідно із Витягу з реєстру територіальної громади, з 25.07.2007 позивач зареєстрована та проживає у селище Рафалівка, яке було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю. 
Аналізуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач має право на застосування величини зниження пенсійного віку, оскільки станом на 1 січня 1993 року та після цього прожив у зоні гарантованого добровільного відселення необхідний проміжок часу, що є підставою для додаткового зменшення пенсійного віку позивачу, передбаченого положеннями статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Колегія суддів звертає увагу, що документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до статті 15 Закону № 796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.
Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 04 вересня 2015 року (№ 690/23/15-а), Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 05 травня 2017 року у справі № К/800/15193/17, від 03 жовтня 2017 року у справі № К/800/31990/17. Верховний Суд також підтримав таку позицію у своїй постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 28.03.2018 у справі № 333/2072/17 (2а/333/122/17) та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17.
Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Колегією суддів встановлено, що таке посвідчення, а саме потерпілого від Чорнобильської катастрофи позивачу видана уповноваженим на те державним органом (Рівненська ОДА), який при видачі зазначеної довідки перевіряв достовірність поданих позивачем документів.
Відповідно до довідки позивач є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи.
Крім того, на виконання вимог Порядку № 22-1 позивач разом із заявою надав довідки органу місцевого самоврядування про період (періоди) проживання на території гарантованого добровільного відселення.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правомірно зазначив, що відповідач, відмовивши позивачу, у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Рішення про таку відмову № 956020137720 від 05 березня 2025 року не відповідає критеріям правомірності, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає. Тому, як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 460/6740/25 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя | | З. М. Матковська
судді | | В. В. Гуляк
| | Н. В. Ільчишин