ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року   Справа № 918/332/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Коломис В.В. 

за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Агро-Віка" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.05.2026 у справі №918/332/26 (суддя Горплюк А.М.)
за зустрічним позовом Фермерського господарства "Агро-Віка"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк"
про визнання укладеною Додаткової угоди
у справі №918/332/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк"
до Фермерського господарства "Агро-Віка"
про стягнення заборгованості в розмірі 648348,08 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.2 ст.270, ч.2 ст.271 ГПК України

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.05.2026 у справі №918/332/26 відмовлено Фермерському господарстві "Агро-Віка" у поновленні строку для подання зустрічної позовної заяви у справі №918/332/26. Зустрічну позовну заяву Фермерському господарстві "Агро-Віка" у справі №918/332/26 - повернуто заявникові.
Не погоджуючись з винесеною ухвалою Фермерське господарство "Агро-Віка" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.
В апеляційній скарзі апелянт зокрема зазначає, що суд безпідставно відмовив у поновленні строку на подання зустрічного позову, оскільки не дослідив фактичні обставини, пов`язані з отриманням довідки Рівненського обласного центру з гідрометеорології ДСНС України, яку ФГ "Агро-Віка" отримало лише 06.05.2026.
На думку скаржника, цей документ є ключовим доказом, який підтверджує аномальні погодні умови, що спричинили якісні та кількісні втрати врожаю та є підставою для зміни умов договору поставки.
За доводами апелянта суд не встановив, коли саме було подано запит до гідрометеорологічного центру, які строки передбачені для підготовки такої довідки та чи мав заявник реальну можливість отримати її до закінчення процесуального строку.
Апелянт зазначає, що право на пред`явлення належно обґрунтованого зустрічного позову фактично виникло лише після отримання зазначеної довідки 06.05.2026, оскільки без цього документа зустрічний позов не мав належного доказового підґрунтя. 
Крім того, лише 05.05.2026 сплив строк, відведений ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" для відповіді на лист-пропозицію про укладення додаткової угоди, що також, на думку скаржника, мало значення для формування предмета спору.
Також апелянт вказує, що процесуальний строк пропущено лише на 15 календарних днів, а причини такого пропуску були об`єктивними та пов`язаними з діяльністю державного органу. При цьому права позивача не були порушені внаслідок такого незначного прострочення.
Окремо скаржник зазначає про непослідовність процесуальних дій суду. На його думку, саме відмова суду у продовженні строку на подання відзиву та у переході до загального позовного провадження призвела до неможливості своєчасного отримання необхідного доказу. Якби суд задовольнив хоча б одне із зазначених клопотань, строк на подання зустрічного позову був би достатнім для отримання гідрометеорологічної довідки та своєчасного звернення до суду.
Апелянт також вважає, що суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, чим порушив право ФГ "Агро-Віка" на доступ до правосуддя. Посилаючись на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, скаржник зазначає, що суд не врахував значення спору для господарства, оскільки заявлена до стягнення сума 648348,08 грн може поставити під загрозу його діяльність, а відмова у поновленні строку фактично позбавляє можливості довести наявність підстав для зміни умов договору та виключення або зменшення штрафних санкцій.
Крім того, апелянт зазначає, що зустрічний позов відповідає вимогам частини другої статті 180 ГПК України, оскільки обидва позови виникають з одного договору поставки, а задоволення зустрічного позову про визнання укладеною додаткової угоди, яка передбачає нові строки виконання зобов`язань з урахуванням форс-мажорних обставин, може повністю або частково виключити заявлені до стягнення штрафні санкції, зокрема пеню у розмірі 57524,77 грн та штраф у розмірі 92681,77 грн. На думку скаржника, без розгляду зустрічного позову суд не зможе повно і всебічно встановити всі обставини справи.
На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.05.2026 у справі №918/332/26 про відмову у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви та повернення зустрічної позовної заяви, та направити справу №918/332/26 до Господарського суду Рівненської області для продовження розгляду.
18.05.2026 матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.
26.05.2026 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2026 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агро-Віка" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.05.2026 у справі №918/332/26 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.
08.06.2026 до суду через систему "Електронний суд" від ФГ "Агро-Віка" надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Агро-Віка" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.05.2026 у справі №918/332/26. Ухвалено розглянути вказану апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.263 ГПК України у строк до 26.06.2026.
22.06.2026 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" подало відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві позивач зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у поновленні строку, оскільки ФГ "Агро-Віка" не навело жодних об`єктивних причин, які б унеможливлювали своєчасне подання зустрічного позову. Посилання апелянта на те, що довідку Рівненського обласного центру з гідрометеорології отримано лише 06.05.2026, вважає безпідставними, адже запит до цього органу було направлено лише 22.04.2026 о 22:22, тобто за 1 годину 38 хвилин до закінчення строку на подання зустрічного позову. Позивач вважає, що така поведінка свідчить про свідоме зволікання самого відповідача, а не про існування об`єктивних перешкод.
Також зазначив, що всі обставини, на які посилається відповідач, були йому відомі ще у жовтні-листопаді 2025 року. Саме ФГ "Агро-Віка" склало акт обстеження посівів від 27.11.2025, тому мало можливість ще тоді або впродовж наступних місяців отримати необхідні документи та сформувати правову позицію.
Позивач наголошує, що довідка гідрометцентру сама по собі не підтверджує наявність форс-мажорних обставин. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» належним доказом форс-мажору є сертифікат Торгово-промислової палати, який відповідач не отримував і суду не подав. Крім того, пунктом 8.3 договору поставки передбачено обов`язок сторони повідомити контрагента про настання форс-мажорних обставин протягом 10 календарних днів та надати відповідний сертифікат. Жодних доказів повідомлення позивача про такі обставини у листопаді 2025 року ФГ "Агро-Віка" не надало.
Окремо позивач зазначає, що несприятливі погодні умови та недобір урожаю є звичайними ризиками сільськогосподарської діяльності, а не винятковими чи непередбачуваними обставинами. Такі ризики не можуть бути покладені на контрагента шляхом невиконання грошових зобов`язань, а професійний агровиробник повинен був враховувати їх при плануванні своєї діяльності або страхувати відповідні ризики.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що лише 05.05.2026 сплив строк для відповіді на пропозицію укласти додаткову угоду, позивач зазначає, що ця обставина була штучно створена самим відповідачем вже після закінчення строку на подання зустрічного позову. За хронологією подій граничний строк подання зустрічного позову сплив 22.04.2026, проект додаткової угоди було складено та направлено лише 02.05.2026, а вже 07.05.2026 відповідач звернувся із зустрічним позовом про визнання цієї угоди укладеною. Таким чином, на момент спливу процесуального строку, предмету такого спору фактично не існувало.
Позивач також зазначає, що закон не пов`язує право на подання зустрічного позову з попереднім направленням пропозиції про укладення додаткової угоди або зі спливом строку для її розгляду. Крім того, дія договору поставки закінчилася 31.12.2025, а після цієї дати він діє лише в частині проведення остаточних розрахунків, тому внесення змін до нього шляхом укладення додаткової угоди є неможливим.
На спростування посилань апелянта на постанову Верховного Суду від 21.04.2020 у справі №924/251/19 позивач вказує, що наведена справа стосувалася поновлення строку на апеляційне оскарження, а не строку подання зустрічного позову. Водночас Верховний Суд наголосив, що поновлення процесуальних строків можливе лише за наявності належно підтверджених поважних причин, а сторони повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Саме цих висновків, на думку позивача, дотримався суд першої інстанції, який встановив відсутність поважних причин пропуску строку.
На підставі викладеного позивач просить суд апеляційну скаргу ФГ "Агро-Віка" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.05.2026 у справі №918/332/26 про відмову у поновленні строку та повернення зустрічної позовної заяви - залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Фермерського господарства "Агро-Віка" про стягнення заборгованості в розмірі 648348,08 грн, що виникли в результаті неналежного виконання Договору №25733-2025-Жт від 03.04.2025, з яких 461776,06 грн - основний борг, 57524,77 грн - пеня, 5631,72 грн - 3% річних, 92681,77 грн - 20% штраф та 30733,76 грн - курсова різниця.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.04.2026.
07.04.2026 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшло клопотання про виправлення технічної помилки в розрахунку курсової різниці (Таблиця 1.4) в номері специфікації.
21.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, продовження строку на подачу відзиву та розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Крім того, 21.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшло заперечення на подане клопотання відповідача.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.04.2026 в задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку на подачу відзиву та переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено, клопотання представника відповідача про відкладення задоволено повністю, розгляд справи по суті відкладено на 19.05.2026.
23.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить позов задовольнити частково та встановити додатковий строк на подання доказів.
27.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
03.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.
Крім того, 05.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі.
07.05.2026 Фермерське господарство "Агро-Віка" звернулося з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" про визнання укладеною Додаткової угоди.
07.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду.
Колегія суддів приймає до уваги, що згідно з частиною 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали відповідно до статті 165 ГПК України на подання відзиву на позовну заяву і всі докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності).
Наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що відповідач отримав копію ухвали суду від 30.03.2026 - 07.04.2026.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, враховуючи положення частини 1 статті 180 ГПК України, відповідач мав право пред`явити зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" у справі №918/332/26 до 22.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.04.2026 в задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку на подачу відзиву та переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Відповідач подав зустрічну позовну заяву до Господарського суду Рівненської області 07.05.2026, тобто з порушенням встановленого строку. У поданій заяві представник Фермерського господарства "Агро-Віка" просив поновити строк на подання зустрічного позову посилаючись на те, що лише 06.05.2026 отримав довідку Рівненського обласного центру з гідрометеорології ДСНС України, якою підтверджуються складні погодні умови, які спричинили якісні та кількісні втрати врожаю.
Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини 6 та частини 7 статті 119 ГПК України, про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зустрічного позову, ТОВ "Агро-Віка", як на причину його пропуску зазначає, що ним не було отримано раніше доказу, який є правовою підставою позову.
Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, суд повинен встановити не лише факт існування певної обставини, на яку посилається заявник, а й наявність причинного зв`язку між такою обставиною та неможливістю своєчасного вчинення процесуальної дії.
Сам по собі факт отримання доказу після закінчення процесуального строку не свідчить про поважність причин його пропуску, якщо сторона не доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для отримання такого доказу своєчасно, однак не мала об`єктивної можливості зробити це з причин, які від неї не залежали.
Господарський процесуальний кодекс України не визначає конкретний перелік обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.
У даній справі апелянт як підставу поновлення строку зазначає отримання 06.05.2026 довідки Рівненського обласного центру з гідрометеорології ДСНС України. 
Однак зазначена обставина сама по собі не підтверджує відсутності можливості отримати цей документ у межах процесуального строку.
Як установлено матеріалами справи, обставини, для підтвердження яких отримувалася зазначена довідка, були відомі відповідачу ще у 2025 році.
Більше того, саме ФГ «Агро-Віка» ще 27.11.2025 склало акт обстеження посівів, тобто усвідомлювало наслідки несприятливих погодних умов та їх можливий вплив на виконання договірних зобов`язань.
Попри це, доказів того, що відповідач звертався до компетентного органу за отриманням відповідної довідки у розумний строк після виникнення зазначених обставин або після відкриття провадження у справі, матеріали справи не містять.
Навпаки, зі змісту відзиву на апеляційну скаргу та долучених матеріалів убачається, що відповідний запит був сформований лише 22.04.2026 о 22 год. 22 хв., тобто фактично наприкінці останнього дня процесуального строку, встановленого для подання зустрічного позову.
За таких обставин саме поведінка відповідача зумовила отримання відповіді вже після спливу процесуального строку.
Наслідки несвоєчасного звернення особи за отриманням необхідних доказів не можуть визнаватися поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки такі наслідки виникли внаслідок власної процесуальної поведінки сторони, а не через існування об`єктивних та непереборних перешкод.
Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що право на пред`явлення зустрічного позову виникло лише після отримання гідрометеорологічної довідки.
Право на звернення до суду виникає з моменту, коли особа вважає порушеним своє право чи інтерес, а не з моменту отримання окремого доказу.
Господарський процесуальний кодекс України не ставить можливість звернення з позовом у залежність від зібрання стороною всіх доказів. Учасник справи не позбавлений права подати позов у межах установленого процесуального строку та надалі подавати додаткові докази або заявляти клопотання про їх витребування відповідно до процесуального закону.
Отже, відсутність на момент звернення окремого доказу сама по собі не унеможливлювала подання зустрічного позову у встановлені законом процесуальні строки.
На переконання колегії суддів, апелянт не довів існування об`єктивних перешкод для своєчасного звернення за отриманням гідрометеорологічної довідки, натомість матеріали справи свідчать, що документ був витребуваний лише наприкінці встановленого процесуального строку, тоді як обставини, для підтвердження яких він отримувався, були відомі відповідачу ще у 2025 році. За таких обставин пропуск строку є наслідком процесуальної поведінки самого заявника, а тому не може визнаватися поважним у розумінні статті 119 ГПК України.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано констатував відсутність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у відповідності до частини 1 статті 119 ГПК України, та у зв`язку з наведеним відмовив у його поновленні.
Частиною 6 статті 180 ГПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Враховуючи те, що зустрічна позовна заява подана з порушенням встановленого строку для її подання, а також враховуючи те, що в даному випадку відсутні підстави для поновлення такого строку, Господарський суд Рівненської області правомірно та у відповідності до процесуальних норм повернув заявнику зустрічну позовну заяву на підставі частини 6 статті 180 ГПК України.
В силу ч.ч.1, 2 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене вище та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відмову Фермерському господарству "Агро-Віка" у поновленні строку для подання зустрічної позовної заяви у справі №918/332/26 та повернення її заявнику.
Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України") одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для її скасування, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агро-Віка" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.05.2026 у справі №918/332/26 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 13.07.2026.

Головуючий суддя Саврій В.А. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Коломис В.В.