Справа № 673/408/26 
Провадження № 2/673/571/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
"01" липня 2026 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого судді – Мартинюка В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання – Капітана С.І.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») 31 березня 2026 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 43 514,00 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.06.2021 між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 209379720. Договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти перераховано на її банківську картку. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на момент подання позову становить 43 514,00 грн і складається з: заборгованості за тілом кредиту 13 000,00 грн та заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 30 514,00 грн. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС» внаслідок послідовного відступлення прав за ланцюжком договорів факторингу від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», згодом до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», і врешті до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС».
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо належності відповідачці карткового рахунку та зарахування на нього коштів. На виконання ухвали АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду запитувану інформацію та виписку.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової повістки поштою за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанняа також шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про її виклик. Відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань від відповідачки до суду не надходило, про причини неявки вона суд не повідомила.
За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.
Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, згідно з ст. 281 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до Паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» від 08.06.2021, ОСОБА_1 підтвердила своїм електронним підписом отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій.
08 червня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений Договір кредитної лінії № 209379720. Відповідачка приєдналася до умов договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з реквізитами підпису у тексті договору та Довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності «MNV8Q3T3» був відправлений відповідачці 08.06.2021 о 12:20:13 на номер телефону НОМЕР_1 та введений нею о 12:21:03.
Договором встановлені такі основні умови кредитування: сума кредитного ліміту 13 000,00 гривень;
строк надання кредитної лінії (Дисконтний період) становить 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту;
процентні ставки за користування кредитом:
протягом Дисконтного періоду застосовується Дисконтна процентна ставка у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожний день користування ним (620,50% річних);
відповідно до п. 1.9.3 Договору, у випадку користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, умови щодо нарахування за дисконтною ставкою скасовуються з дати надання кредиту, і застосовується Базова процентна ставка у розмірі 1,70% в день (620,50% річних) від суми кредиту за кожний день користування ним;
умови автопролонгації: згідно з п. 1.12.1 Договору, сторони погодили, що у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
відповідно до п. 1.12.2 Договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати проценти з розрахунку 2,30% в день (839,50% річних).
Згідно з умовами договору та Довідками про дії позичальника, кредитування здійснювалося трьома траншами: перший транш у розмірі 4 900,00 грн було надано під час укладення договору 08.06.2021, другий транш у розмірі 6 400,00грн 26.06.2021, третій транш у розмірі 1 700,00грн 02.07.2021.
На підтвердження виконання умов зазначеного договору щодо видачі коштів позивачем були надані копії платіжних доручень, відповідно до яких ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ініціювало перерахування на банківську картку відповідачки № НОМЕР_2 коштів: 08.06.2021 у сумі 4 900,00 грн (платіжне доручення № f092290f-1044-475f-b26c-12са14f43d9d) та 26.06.2021 року у сумі 6 400,00грн (платіжне доручення № 25b68458-675a-416f-92d5-6ebb99b2d540), та банківську картку відповідачки № НОМЕР_3 коштів: 02.07.2021 у сумі 1 700,00 грн (платіжне доручення № 9d2b099f-d9a0-4b20-b654-911c06484047).
Фактичне отримання цих коштів відповідачкою підтверджується інформацією Акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК», наданою листом на виконання ухвали суду про витребування доказів. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтвердило, що банківська картка № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 емітована до рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), а фінансовим номером телефону за цією карткою є НОМЕР_5 . Згідно з доданими банком випискою про рух коштів, на вказані рахунки відповідачки було успішно зараховано відповідні суми кредиту: транзакція на суму 4 900,00 грн, транзакція на суму 6 400,00 грн та транзакція на суму 1 700,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та розрахунками наступних кредиторів, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 209379720 від 08.06.2021 року виконала лише частково.
Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, у період з 20.06.2021 по 04.08.2021 року відповідачка здійснила три платежі на загальну суму 75,00 грн (16.07.2021 35,00 грн; 27.07.2021 5,00 грн; 04.08.2021 35,00 грн). Ці кошти були спрямовано кредитором на погашення нарахованих процентів. Після 04.08.2021 жодних платежів у рахунок погашення кредиту не здійснювалося.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку та виписки з особового рахунку, у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків за договором, кредиторами була нарахована заборгованість, загальний розмір якої станом на момент подання позову становить 43 514,00 грн. Зазначена сума складається із: заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) 13 000,00 грн та заборгованості за процентами 30 514,00 грн.
Право вимоги за кредитним договором № 209379720 від 08.06.2021 року перейшло до позивача внаслідок послідовного відступлення прав за ланцюжком договорів факторингу.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 146 від 10.08.2021 року до цього договору, право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Згідно з Реєстром, станом на дату відступлення загальна сума відступленої заборгованості становила 26 770,00 грн (з яких 13 000,00 грн тіло кредиту, 13 770,00 грн проценти). Виконання фактором зобов`язань щодо оплати за відступлені права вимоги підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 та Протоколом узгодження предмету факторингової операції від 10.08.2021 року.
05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Протоколу узгодження предмету факторингової операції та Витягу з Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023, право вимоги до відповідачки перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Станом на дату цього відступлення сума заборгованості становила 43 514,00 грн (13 000,00 грн тіло кредиту, 30 514,00 грн проценти). Оплата за відступлення прав вимоги підтверджується відповідною платіжною інструкцією.
Надалі, 10 липня 2025 року, між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 10/07/25-Е. Перехід права вимоги до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 10.07.2025 року та Витягом з Реєстру боржників до цього договору, де зафіксовано відступлення вимог до ОСОБА_1 на загальну суму 43 514,00 грн. Оплатність цього переходу та виконання позивачем своїх фінансових зобов`язань підтверджується платіжними інструкціями про перерахування коштів від ТОВ «ФК «ЕЙС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», здійсненими у серпні-вересні 2025 року.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ Про споживче кредитування договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору, які обмежують права споживача порівняно з нормами закону, є нікчемними.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 43 ЦПК документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЦПК електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила такі висновки про правильне застосування норм права.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
ВП ВС у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 209379720 від 08.06.2021, укладеного в електронній формі. Відповідачка була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків, та погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до власноручного підпису та створює для сторін відповідні правові наслідки.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів трьома траншами на загальну суму 13 000,0 грн (4 900,00 грн, 6 400,00грн та 1 700,00 грн) доведено матеріалами справи, зокрема інформацією та банківськими виписками АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про успішне зарахування цих коштів на картковий рахунок відповідачки.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною 8 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ст.1078 ЦК України).
Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з вимогами ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України.
Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачка не скористалася своїм правом, передбаченим ст.ст.76-83, 174, 191 ЦПК України та не подала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Оскільки, відповідачка умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, кредит, відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 209379720 від 08.06.2021 в розмірі 43514,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000,00 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 30514,00 грн.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 662,40 грн.
Позивачем також заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7 000 грн, які підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, додатковою угодою №25771236412 від 01.09.2025 до Договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, актом прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025.
Отже, враховуючи те, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, відповідачкою клопотань про зменшення таких витрат до суду не надходило, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України,-

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 209379720 від 08.06.2021 року у розмірі 43 514,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складене 06.07.2026 року.
Суддя:	  	В. Б. Мартинюк