ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.08.2026 | Справа № 910/3958/26
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Оіл" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендагроінвест"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Оіл"
про відшкодування збитків у розмірі 504 163,50 грн
Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лендагроінвест" (далі - ТОВ "Лендагроінвест") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Оіл" (далі - ТОВ "Кристал Оіл") 504 163,50 грн збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після передання Відповідачу зерна 48,07 т та надання обумовлених Договором №26/10-23 від 26.10.2023 послуг з оброблення та очищення зерна, останнім не було повернуто 40,44 т зерна, вартість якого становить 504 163,50 грн (40,44 т х 15 000,00 грн).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2026 відмовлено у задоволенні позову.
28.07.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 29.07.2026) ТОВ "Кристал Оіл" подало заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просило стягнути з ТОВ "Лендагроінвест" 60 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).
Згідно з частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №922/376/20 зазначено, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога частини 8 статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.
Водночас у даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога частини 8 статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Оскільки рішення у даній справі ухвалено 24.07.2026, а заява про ухвалення додаткового рішення подана 28.07.2026, тому докази, які підтверджують розмір судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, були подані у строк, визначений частиною 8 статті 129 ГПК України.
У відповідності до статті 131^2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.
Статтею 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.
Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
На підтвердження вимоги про стягнення з Позивача витрат на правову допомогу у сумі 60 000,00 грн у матеріалах справи наявні та були подані Відповідачем копії: Договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.05.2026, Акту приймання-передачі наданих послуг від 27.06.2026, рахунку на оплату №01/07 від 27.06.2026, платіжної інструкції №2486 від 28.07.2026, ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1975592 від 07.05.2026, виданого адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально - Крюковою Мариною Володимирівною, а також свідоцтва про право на зайняття Крюковою М.В. адвокатською діяльністю серії ДН №5127 від 29.08.2018
За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
01.05.2026 між ТОВ "Кристал Оіл" (за текстом договору - Клієнт) та Крюковою М.В. (за текстом договору - Адвокат) було укладено Договір, предметом якого є:
- надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 1.1.);
- представництво інтересів Клієнта у суді по справі №910/3958/26 за позовною заявою ТОВ "Лендагроінвест" до ТОВ "Кристал Оіл" про відшкодування збитків у розмірі 504 163,50 грн (пункт 1.2.).
За положеннями розділу 3 Договору:
Гонорар - винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором.
Гонорар складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі. Сторони домовились, що Клієнт сплачує за надані послуги щодо написання та подачі відзиву на позовну заяву на користь Адвоката 40 000,00 грн. Інші послуги оплачуються окремо.
Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг або звітом.
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 27.07.2026 Адвокатом були надані такі послуги на загальну суму 60 000,00 грн:
1) первинна консультація - 2 год - 4 000,00 грн;
2) ознайомлення з матеріалами справи - 3 год - 5 000,00 грн;
3) формування та погодження правової позиції по справі - 3 год - 5 000,00 грн;
4) правова експертиза документів та написання відзиву на позов - 8 год - 38000,00 грн;
5) подання до суду відзиву на позовну заяву - 1 год - 2 000,00 грн;
6) написання заперечення на відповідь на відзив - 2 год - 2000,00 грн;
7) подання до суду заперечення на відповідь на відзив - 1 год - 1000,00 грн;
8) написання клопотання щодо проведення експертизи - 2 год - 2000,00 грн;
9) подання до суду клопотання щодо проведення експертизи - 1 год 1 000,00 грн.
Підписавши та скріпивши вказаний акт печаткою зі сторони Клієнта, Адвокат та ТОВ "Кристал Оіл" засвідчили відсутність жодних претензій та зауважень щодо наданих послуг.
Також суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).
Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу частини 4 статті 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Разом із цим, Адвокатом було виставлено рахунок на оплату №01/07 від 27.07.2026 на суму 60 000,00 грн, який був повністю сплачений ТОВ "Кристал Оіл", що підтверджується платіжною інструкцією №2486 від 28.07.2026.
Отже, вищевказаними доказами та наявними матеріалами справи підтверджується надання Адвокатом Відповідачу послуг з професійної правничої допомоги у погодженому між ними розмірі 60 000,00 грн.
У частині 4 статті 129 ГПК України закріплено загальне правило розподілу судових витрат.
Проте у частині 5 наведеної норми ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 ГПК України.
Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
У пунктах 119, 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Висновки, аналогічні відображеним вище, також викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №910/1964/21.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 зазначено, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Таким чином, вирішуючи заяву/клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як було раніше зазначено, факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг або звітом.
Також судом було встановлено, що 27.07.2026 між Адвокатом та ТОВ "Кристал Оіл" було складено Акт приймання-передачі наданих послуг на суму 60 000, грн.
Проаналізувавши зазначений Акт, суд дійшов висновку про те, що послуги з первинної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, формування та погодження правової позиції, правової експертиза документів входять до складу іншої послуги - написання відзиву, оскільки підготовка відзиву не можлива без аналізу законодавства, документів, судової практики, договірних відносин, які склалися між сторонами даної судової справи.
Тобто окреме виділення зазначених послуг спрямоване на завищення вартості послуг, що не є обґрунтованим. При цьому, виходячи зі спірних правовідносин та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, який призначений для розгляду малозначних та справ незначної складності, суд вважає, що заявлена вартість послуги з написання відзиву є завищеною.
Включення до загальної вартості витрат на правничу допомогу послуг щодо написання та подання клопотання про проведення експертизи (послуги №8, №9) суд вважає також необґрунтованим, оскільки клопотання про призначення експертизи було залишено без розгляду. Тобто підготовка та подання вказаного клопотання не вплинуло на вирішення даної справи (пункт 4 частини 4 статті 126 ГПК України).
Також суд вважає безпідставним та необґрунтованими окреме включення до переліку витрат Відповідача на професійну правничу допомогу послуг щодо подання відзиву та подання заперечення на відповідь на відзив (по 1 год за кожне, загальною вартістю 3 000,00 грн), оскільки вказані заяви по суті справи були подані через Електронний кабінет учасника справи Єдиної судової інформаційно-комунікаційна системи.
Отже, на думку суду, обґрунтований розмір витрат Відповідача на професійну правничу допомогу становить 27 000,00 грн (написання відзиву (25 000,00 грн) + написання заперечення на відповідь на відзив (2 000,00 грн).
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову ТОВ "Лендагроінвест" було відмовлено повністю, виходячи з положень статті 129 ГПК України, судові витрати ТОВ "Кристал Оіл", пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, покладаються на ТОВ "Лендагроінвест" у розмірі 27 000,00 грн.
Керуючись статтями 123-129, 221, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Оіл" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендагроінвест" (08110, Київська область, Бучанський район, село Михайлівка-Рубежівка, вулиця Шкільна, будинок 15; ідентифікаційний код: 39827752) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Оіл" (04071, місто Київ, вулиця Межигірська, будинок 25; ідентифікаційний код: 41989280) 27 000 (двадцять сім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | Сергій МУДРИЙ