СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, E-mail: inbox@adm.su.court.gov.ua
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2026 року Справа № 480/6910/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Павлічек В.О., розглянувши порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6910/25 за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач),в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області № 045550014054 від 28.02.2025 щодо відмови у призначенні мені пенсії за вислугу років відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити з 20.02.2025 та провести виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, у редакції до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте рішенням № 045550014054 від 28.02.2025 відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню. На думку позивача у нього достатньо спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Крім того даною ухвалою було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача, в тому числі заяву про призначення пенсії, розписку-повідомлення та розрахунок стажу.
Представником відповідача було надано суду витребувані докази. Проте відзиву на позовну заяву, суду надано не було.
Ненадання у встановлений ухвалою суду строк відзиву, суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства, кваліфікує як визнання позову.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працював, зокрема:
- з 08.10.2008 по 18.02.2011 у ВАТ "АК "Донбасаеро" на посаді другого пілота;
- з 25.05.2011 по 07.06.2017 у ВАТ "Авіакомпанія"Дніпроавіа", яке перейменовано у ПАТ "Авіаційна компанія"Дніпроавіа" на посадах другого пілота та командира;
- з 15.06.2017 по 31.01.2022 у ТОВ "Авіаційна компанія"Роза вітрів" на посадах командира та командира-інструктора (а.с. 9-10).
Даний факт також підтверджується довідкою від 17.02.2022 року № 22/02-390, виданою ТОВ "Авіаційна компанія"Роза вітрів" (а.с. 22).
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 20.02.2025 року про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 61).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача. 
Рішенням від 28.02.2025 року №045550014054 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно ло п.2-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058, оскільки відсутній необхідний спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років. (а.с. 12-13, 65-66). 
При цьому в даному рішенні зазначено, що вік заявника на дату звернення - 39 років 8 місяців 17 днів. Відповідно до наданих документів страховий стаж особи складає 17 років 4 місяці 21 день, зараховано всі періоди роботи. Спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років - не визначений.
Водночас в оскаржуваному рішенні зазначено, що до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, не зараховано періоди роботи згідно довідки № 22/02-390 від 17.02.2022 р., виданої авіаційною компанією “Роза вітрів”, оскільки відсутній підпис начальника льотної служби, відсутній додаток до свідоцтва транспортного пілота ТА № 008384, який містить термін дії та повноважень, відсутня інформація про реєстрацію повітряних суден в Державному реєстрі цивільних повітряних суден.
Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (далі Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
За змістом ст. 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Приписами ч. 3 ст. 53 Закону №1788-XII унормовано, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Згідно пункту "а" статті 54 Закону № 1788-XII (у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та Закону № 911-VIII від 24.12.2015) право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років у чоловіків і не менше 25 років у жінок.
Зазначені працівники, звільнені від льотної роботи за станом здоров`я (через хворобу), за наявності вислуги років, що не більше ніж на п`ять років менше від тривалості, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу та після досягнення віку, визначеного цим пунктом.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу, пунктом "а" статті 54 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 та Законом № 901-VIII від 23.12.2015) було визначено, що право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Зазначені працівники, звільнені від льотної роботи за станом здоров`я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 20 років і у жінок не менше 15 років мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Відтак, змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015 до положень Закону №1788-XII підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом "а" статті 54 Закону1788-XII, а Законом № 911-VIII від 24.12.2015 встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме 50 років - для працівників льотного і льотно-випробного складу (пункт "а" статті 54 Закону № 1788) відповідно до переліку посад, затвердженого в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України
Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, зокрема, що положення пункту "а" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті "а" статті 54 Закону № 1788, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.
Також, зазначив, що положення пункту "а" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
З огляду на рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, суд звертає увагу на те, що з 05.06.2019 відновила дію редакція статті 54 Закону № 1788-XII, яка була чинною до 01.04.2015 (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 та Законом № 911-VIII від 24.12.2015).
Отже, з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019, відновлено право осіб на призначення пенсії за вислугою років як працівникам льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
З матеріалів справи суд вбачає, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач керувався тим, що згідно п.2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", тобто на 11.10.2017, мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Суд вважає такі висновки відповідача безпідставними, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу зі заявою про призначення пенсії за вислугу років після прийняття Конституційним Судом України рішення від 04.06.2019 № 2-р/2019, а відтак відповідач повинен застосовувати положення п. "а" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в первісній редакції, яка, як вже зазначено судом, визначає, що право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Посилання пенсійного органу в оскаржуваному рішенні на те, що пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення” призначаються працівникам льотно-випробного складу, безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної та серійної авіаційної, аерокосмічної, повітроплавальної і парашутно-десантної техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації, де вони працюють, за наявності вислуги років, станом на 11 жовтня 2017 року 26 років 6 місяців, є безпідставними, оскільки орган Пенсійного фонду застосував редакцію Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка рішенням Конституційного Суду України 04.06.2019 № 2-р/2019 визнана неконституційною.
Отже, відповідач розглядаючи заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, повинен був керуватися п. "а" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.
Відповідно до підпунктів "а" та "б" пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу, при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: а) кожні 20 годин нальоту на літаках (крім нальоту і робіт, передбачених пунктами «б»- «г» цього пункту ) - за один місяць вислуги; б) кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери і інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги;
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу, обчислення строків вислуги відповідно до пунктів «а» і «б» пункту 1 провадиться шляхом ділення фактичного нальоту годин за весь час роботи на посадах льотного складу відповідно на 20 і 12. Вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12.
Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу, обчислення строків вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу до вислуги років працівникам льотного складу зараховується:
час служби на посадах льотного складу Збройних сил колишнього Союзу РСР і України та робота на посадах льотно-випробного складу - в порядку, встановленому для призначення пенсій відповідно військовослужбовцям та працівникам льотного і льотно-випробного складу; 
час роботи на посадах льотного складу іноземної цивільної авіації - в порядку, встановленому пунктом 1 для відповідних видів льотної роботи, за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України (за період роботи, починаючи з 1992 року); 
час навчання у вищих навчальних закладах авіації, якщо цьому передувала робота на льотних посадах, - за фактичною тривалістю; в усіх інших випадках - за фактичним нальотом годин; 
час оплачуваної відпустки по догляду за дитиною, що надається жінкам, - за тривалістю, встановленою чинним законодавством. 
До Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 віднесені:
1. Члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів.
2. Льотно-інструкторський склад.
3. Командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори і інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата.
З оскаржуваного рішення суд вбачає, що спеціальний стаж позивача, який дає право на пенсію за вислугу років - не визначений. При цьому до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, не зараховано періоди роботи згідно довідки № 22/02-390 від 17.02.2022 р., виданої авіаційною компанією “Роза вітрів”, оскільки відсутній підпис начальника льотної служби, відсутній додаток до свідоцтва транспортного пілота ТА № 008384, який містить термін дії та повноважень, відсутня інформація про реєстрацію повітряних суден в Державному реєстрі цивільних повітряних суден.
Тобто фактично спеціальний стаж позивача, який дає право на пенсію за вислугу років не був визначений у зв`язку з не прийняттям до уваги довідки № 22/02-390 від 17.02.2022 р., виданої авіаційною компанією “Роза вітрів”, з підстав відсутності підпису начальника льотної служби.
Проте суд зазначає, що статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
З трудової книжки позивача НОМЕР_1 , суд вбачає, що позивач працював, зокрема: з 08.10.2008 по 18.02.2011 у ВАТ "АК "Донбасаеро" на посаді другого пілота; з 25.05.2011 по 07.06.2017 у ВАТ "Авіакомпанія"Дніпроавіа", яке перейменовано у ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" на посадах другого пілота та командира; з 15.06.2017 по 31.01.2022 у ТОВ "Авіаційна компанія"Роза вітрів" на посадах командира та командира-інструктора (а.с. 9-10).
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи із проставленням печаток відповідних підприємств та підписами уповноважених осіб.
Зауваження щодо її оформлення у відповідача відсутні, відповідно до розрахунку стажу, вище зазначені періоди роботи зараховані відповідачем до страхового стажу позивача (а.с. 38).
Враховуючи Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, суд зазначає, що право на пенсію за вислугу років дає робота позивача на вказаних посадах.
Зазначене також підтверджується Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача, яким міститься в матеріалах справи, в якому у розділі Відомості про особливі умови праці, що дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, міститься інформація, що трудовий стаж позивача з 2010 року по 2022 рік року облікований за кодами спеціального стажу ЗПЗ054А1 та ПСД003Г1 .
Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (наказ втратив чинність 01.01.2022 на підставі Наказу Міністерства фінансів України № 814 від 28.12.2020) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.
Згідно зазначеного довідника код підстави ЗПЗ054А1 це працівники льотного складу при вислузі років на цих посадах, згідно з порядком, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу"
При цьому код підстави ЗПЗ054А1 це час військової служби у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях.
Щодо не врахування відповідачем довідки № 22/02-390 від 17.02.2022 р., виданої Авіаційною компанією “Роза вітрів”, з підстав відсутності підпису начальника льотної служби, суд зазначає, що вказані доводи відповідача фактично зводиться до надмірного формалізму, що суперечить принципу верховенства права. 
При цьому суд звертає увагу, що в довідці № 22/02-390 від 17.02.2022 р. про наліт годин за типами повітряних суден та періодам роботи позивача, в якості пілота цивільної авіації містяться відомості про періоди часу навчання та роботи, назви підприємств, посади, тип літаків, види робіт, кількість нальоту у годинах та вказано, що внесений в ній наліт відповідає записам льотної книжки та періодам роботи трудової книжки. Дана довідка підписана, зокрема, генеральним директором та начальником відділу кадрів Авіаційної компанії “Роза вітрів” та містить її печатку (а.с. 23-24).
Крім того згідно ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Водночас частиною 1 ст. 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. 
Таким чином суд зазначає, що при виникненні у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Однак матеріали справи не містять доказів щодо здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області перевірки достовірності відомостей про позивача.
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що відповідачем було протиправно при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком не прийнято до уваги довідку № 22/02-390 від 17.02.2022 р., видану авіаційною компанією “Роза вітрів”, з підстав відсутності підпису начальника льотної служби.
Щодо посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність інформації про реєстрацію повітряних суден в Державному реєстрі цивільних повітряних суден, суд зазначає, що особа не повинна відповідати за недоліки обліку чи відсутність внутрішніх відомостей між державними органами, а право на пенсію підтверджується фактично відпрацьованим стажем. Ведення держреєстрів та облік повітряних суден є обов`язком відповідних уповноважених служб, а не працівника льотного складу.
Щодо посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність додатку до свідоцтва транспортного пілота, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні свідоцтво транспортного пілота та свідоцтво члена льотного екіпажу, які підтверджує кваліфікацію позивача, а відсутність окремих аркушів чи технічних додатків не може позбавляти особу законного права на пенсійне забезпечення за результатами фактично відпрацьованого льотного стажу.
При цьому суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні взагалі відсутні посилання на норми законодавства, якими передбачено надання до органів пенсійного фонду, для обчислення строків вислуги років працівникам льотного складу, інформації про реєстрацію повітряних суден в Державному реєстрі цивільних повітряних суден та додатку до свідоцтва транспортного пілота. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
А відтак, перевіривши оскаржуване рішення, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, з підстав зазначених в оскаржуваному рішенні, пенсійний орган застосував суто формальний підхід, без з"ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, що не відповідає принципу верховенства права. 
У даному випадку, органи Пенсійного фонду при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте в порушення зазначеної норми законодавства, відповідачем, не доведено правомірність прийнятого ним рішення.
А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.02.2025 року №045550014054.
При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити з 20.02.2025 та провести виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, у редакції до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, оскільки відповідачем було прийнято рішення за результатами розгляду заяви позивача від 20.02.2025 р. та доданих до неї документів, без належної перевірки наданих позивачем документів. 
Наведені обставини свідчать про не забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача, відсутність належного обґрунтування рішення суб`єкта владних повноважень та передчасні висновки про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, без врахування норм права, що регулюють спірні правовідносини, у тому числі, положення п. "а" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в первісній редакції.
Статтею 58 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Частиною п`ятою статті 45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та перерахунку пенсії для чого приймає відповідне рішення.
У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 20.02.2025 року щодо призначення пенсії, з урахуванням довідки від 17.02.2022 року № 22/02-390, виданої Авіаційною компанією "Роза вітрів" та висновків суду.
Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується.? 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.02.2025 року №045550014054.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.02.2025 року щодо призначення пенсії, з урахуванням довідки від 17.02.2022 року № 22/02-390, виданої Авіаційною компанією "Роза вітрів" та висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   В.О. Павлічек