РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року | Справа № 160/4221/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді | Конєвої С.О. |
при секретарі судового засідання | Деркач О.В. |
за участю представників сторін: | |
від позивача: від відповідача: | Сидоров Ю.В  Пирогов С.В. |
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №86/32-00-07-13 від 04.02.2026р., -
УСТАНОВИВ:
23.02.2026 Публічне акціонерне товариство «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» звернулося з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення№86/32-00-07-13 від 04.02.2026 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 17 022 215 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 8 511 107,50 грн. 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням (далі – ППР) позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2025 року (на підставі акту перевірки від 30.10.2025р. з урахуванням рішення ДПС про результати розгляду скарги від 30.01.2026) у розмірі 17 022 215 грн. через порушення п.44.1 ст.44, п. 198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, абз. б) п.200.4 ст.200 ПК України, які були виявлені під час перевірки по взаємовідносинах позивача з його контрагентами (ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС»), якими (на переконання посадових осіб контролюючого органу) декларувались господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня чисельність працюючих, відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/надання послуг, відсутність дозвільних документів (ліцензії, дозволи тощо), неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації тощо), відтак, були зроблені висновки, що придбання товарів/послуг (робіт) по взаємовідносинах позивача з його контрагентами при включенні до складу податкового кредиту сум ПДВ у липні, серпні 2025р. були спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування з ПДВ та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку із обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання/продажу. Позивач вважає, що оспорюване ППР є протиправним та таким, що порушує його право на формування податкового кредиту, закріплене у п.198.1 ст.198 ПК України, зазначив, що сама по собі податкова інформація, отримана відповідачем з баз даних ДПС про порушення податкової дисципліни контрагентами позивача або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарської операції, за умови їх підтвердження первинними документами, як підставами для формування бухгалтерського обліку, зазначив, що така інформація була спростована позивачем наданими до перевірки первинними бухгалтерськими документами, а саме: відповідними конкретними договорами, з урахуванням додаткових угод до них, видатковими накладними, рахунками на оплату, актами виконаних робіт, актами про прийняття виконаних робіт, факт поставки товару підтверджено ТТН, оплата наданих послуг/робіт та за поставлений товар підтверджено копіями платіжних інструкції, де у складі вартості товару сплачені і суми ПДВ, тобто, мав місце рух активів та зміни у структурі активів та зобов`язань позивача, що свідчить про фактичне виконання договірних зобов`язань як з боку контрагентів позивача, так і з боку самого позивача. На переконання позивача, порушення певними контрагентами у ланцюгу постачання товару податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності, не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт), послуг вимог законодавства щодо формування, зокрема, податкового кредиту, тому покупець товару (робіт), послуг не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту за можливу неправомірну діяльність його контрагентів з урахуванням того, що податкові накладні за такими господарськими операціями були зареєстровані в ЄРПН, а суми ПДВ були сплачені ним у складі вартості товару, що підтверджено і в акті перевірки, згідно правових висновків, які містяться у постанові Верховного Суду від 27.07.2023 у справі №826/25118/15 та від 12.07.2023р. у справі №380/26122/21. Додатково, позивач зазначив, що реальність вказаних вище господарських операцій з наведеними його контрагентами за липень 2025 року уже була підтверджена у судовому порядку у справі №160/1622/26. Щодо обґрунтованості господарської мети та економічної доцільності при укладенні спірних договорів з його контрагентами позивач вказав на те, що не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції, не виключено, що такий ефект настане у майбутньому, а також і не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може і не настати взагалі, проте, не отримання доходу від окремої господарської операції не завжди свідчить про те, що така операція є нереальною згідно правової позиції Верховного Суду від 05.11.2019р. у справі №818/6203/13-а. У відповіді на відзив та у додаткових поясненнях позивач послався на ті ж самі обставини та підстави, які були відображені і у позові.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у відзиві на позов, додаткових поясненнях просив у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що з метою законності декларування від`ємного значення ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн., у тому числі заявленого бюджетного відшкодування по декларації з ПДВ за серпень 2025р. з урахуванням уточнюючих розрахунків була проведена документальна позапланова перевірка позивача за результатами якої був складений акт від 30.10.2025р. за висновками якого було встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту по декларації за серпень 2025р. на суму ПДВ 46 832 852 грн. та складено ППР від 26.11.2025р. про зменшення бюджетного відшкодування на суму 23 416 426 грн., яке рішенням ДПС України було частково скасовано (зменшено нарахування в частині застосування штрафних санкцій). З урахуванням наведеного, відповідачем було прийняте оспорюване ППР від 04.02.2026р. про завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за серпень 2025р. на суму 17 022 215 грн. (із застосуванням штрафних санкцій 50%). Щодо встановлених актом перевірки порушень відповідач зазначив, що по взаємовідносинах позивача з його контрагентами - ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС» відповідно до даних ІКС «Податковий блок» АС «ЄРПН» було виявлено нереальність господарських операцій, через відсутність у контрагентів позивача матеріально-технічної бази, достатньої кількості власних та залучених трудових ресурсів, ОЗ та виробничих потужностей для виробництва товарів, з аналізу Єдиного реєстру судових рішень було встановлено, що на розгляді у ВАКС України знаходиться справа 991/4339/23 за яким відкрита кримінальна справа та у ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» накладено арешт та вилучено печатку. Відтак, на переконання представника відповідача, перевіркою доведено намір суб`єкта господарювання на ухилення від сплати податків включно шляхом отримання податкової вигоди за рахунок бюджету в результаті завищення податкового кредиту та суми заявленого бюджетного відшкодування. Також відповідач у відзиві на позов посилається і на завищення рядка 16.1 (Колонка Б) у декларації за липень 2025 року на суму ПДВ 7 365 810,39 грн., що призвело до порушення п.200.1, абз. «б» п.200.4 ст.200 ПК України, що була зафіксовано у акті перевірки від 26.09.2025р. на підставі якого було прийнято ППР від 23.10.2025р. За викладеного, відповідач вважає, що висновки за результатами перевірки щодо встановлених позивачем порушень є об`єктивними, обґрунтованими, задокументованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, відтак, винесене оспорюване ППР є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, у зв`язку із чим позовна заява не підлягає задоволенню.
Ухвалою суду від 09.03.2026р. було відкрито провадження у даній справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 08.04.2026р. о 10:30 год.
Надалі, під час проведення підготовчого засідання судом оголошувалася перерва з метою надання учасниками справи витребуваних судом документів у відповідності до вимог ст.180-181 КАС України.
22.06.2026р. було проведене підготовче засідання, підготовче провадження у даній справі було закрито, судовий розгляд по суті даної справи у судовому засіданні було призначено на 06.07.2026р. о 10:30 год., про що свідчить зміст протоколу підготовчого засідання, наявного у справі.
Надані, у судовому засіданні 06.07.2026р. судом оголошувалася перерва до 03.08.2026р. до 13:30 год., що підтверджується протоколом судового засідання.
У ході судового розгляду даної справи, судом були встановлені наступні обставини у даній справі.
Публічне акціонерне товариство «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворізька, буд. 1 перебуває на обліку у Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, що підтверджується копією змісту Виписки з ЄДРПОУ станом на 09.06.2025р. та відомостями, наведеними у акті від 30.10.2025р., які учасниками справи не заперечуються.
У період з 13.10.2025р. по 24.10.2025р. посадовими особами контролюючого органу на підставі наказу №226-п від 10.10.2025р. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за серпень 2025 року від 19.09.2025 №9286863817 (з урахуванням уточнюючих розрахунків) за результатами якої був складений акт від 30.10.2025р. за №834/32-00-07-13/24432974 за висновками якого було встановлено порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК в результаті чого завищено податковий кредит за серпень 2025 року, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у серпні 2025 року на суму ПДВ 46 832 852 грн. (через встановлену посадовими особами відповідача нереальність господарських операцій з контрагентами позивача – ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС»), що підтверджується змістом копії наведеного акту перевірки, наявного у справі.
На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом 26.11.2025р. було прийняте податкове повідомлення-рішення №865/32-00-07-13 за формою «В1», за яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 46 832 852,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 23 416 426,00 грн., що підтверджується змістом копії рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 30.01.2026, яка наявне у справі.
Вказане ППР від 26.11.2025 позивачем було оскаржено шляхом подання відповідної скарги до ДПС України за результатами розгляду якої, згадане рішення було скасоване частково в частині зменшення перевіркою податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «ПРОМБУДКОЛІЯ», ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ», ТОВ «ІНТЕРМАШТРЕЙДІНГ», ТОВ «ПРОМТЕХАЛЬЯНС», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АРСЕНАЛ-УКРАЇНА», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕЛЕКТРОЕКСПОРТ», ТОВ «СМ ЛІФТИНГ ПАРТС», ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ», ТОВ «ФІЛКОН ФАБРИКА», ТОВ «ТЕХНОФОРС», ПРАТ «УКРПРОМОБЛАДНАННЯ», ТОВ «АНСЕР ТРЕЙД», ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004», і у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначене ППР залишено без змін, що підтверджується копією відповідного рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 30.01.2026 №2460/6/99-00-06-01-03-06.
Надалі, з урахуванням зазначеного рішення ДПС України, контролюючим органом 04.02.2026р. було прийняте податкове повідомлення-рішення №86/32-00-07-1313 за формою «В1», за яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 17 022 215,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 8 511 107,50 грн., що підтверджується змістом копії наведеного податкового повідомлення-рішення, наявного у справі.
Згадане податкове повідомлення-рішення від 04.02.2026 року є предметом спору у даній адміністративній справі.
Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.
Щодо висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій з контрагентами позивача – ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД» ( з урахуванням рішення ДПС України від 30.01.2026р.), які наведені у акті перевірки від 30.10.2025р. та слугували підставами для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає про таке.
Як вбачається зі змісту акту перевірки від 30.10.2025р. висновки щодо нереальності господарських операцій позивача з його вище наведеними контрагентами ґрунтуються на наступних обставинах, а саме:
1) по взаємовідносинах з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» встановлено, що внаслідок проведеного аналізу ІКС ДПС України ІС «Податковий блок» вказане підприємство не є надавачем послуг з охорони об`єктів Замовника та вагонів у зв`язку з відсутністю достатньої кількості власних та залучених працівників, неможливістю формування 2-3 змінного графіку із наявної кількості працівників, що свідчить про неможливість у реальному часі надавати послуги охорони об`єкта та супроводу вантажів та ставить під сумнів взаємовідносини на які оформлено документи, окрім як мінімізація оподаткування; недостовірність даних, відображених у паперових носіях, складених вказаним підприємством, що свідчить про юридичну дефектність первинних документів; на Актах про прийняття під охорону вантажу відсутня інформація сторони щодо здачі вантажу на загальну суму ПДВ 32 829 грн., що свідчить про відсутність факту надання послуг; невідповідність фактичної наявності трудових ресурсів у вказаного ТОВ для виконання послуг з охорони згідно наданих до перевірки Актів, що свідчить про недостатню чисельність працівників для надання послуг, неможливість надання послуг у реальному часі за відсутності достатньої кількості працівників; до перевірки не надано податкові накладні, платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, зведені бухгалтерські регістри, у яких мають бути відображені первинні документи, інші документи, що свідчить про відсутність перерахування коштів контрагенту та руху активів позивача; відсутня економічна доцільність укладених угод і господарської діяльності в цілому, свідчать, що така господарська діяльність без наявності на те поважної розумної економічної або іншої причини (ділової мети) підтверджує намір платника зменшити отримані доходи з метою несплати податків та отримати додаткову «вигоду» у вигляді зниження податкового навантаження та отримання бюджетного відшкодування ПДВ, що підтверджують той факт, що зазначені господарські операції є безтоварними; за результатами наведених взаємовідносин встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 4 400 050,28 грн.;
2) по взаємовідносинах з ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» перевіркою встановлено, що проведеним аналізом податкової інформації щодо отриманих дозвільних документів для проведення виконання робіт підвищеної небезпеки, що підтверджується інформацією з інтернет-ресурсу Державної служби України з питань праці «Реєстр дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки» відповідно до Порядку №1107, вказане підприємство – контрагент позивача не має дозвільних документів на проведення таких робіт, що свідчить про неможливість виконання робіт підвищеної небезпеки для позивача, свідчить про порушення умов договорів, юридичну дефектність первинних документів та про неможливість виконання СГД робіт підвищеної небезпеки на об`єктах позивача; дане підприємство-контрагент не має у наявності власних трудових ресурсів, відсутність відповідного виду діяльності, виробничого обладнання та іншого майна, дозвільних документів для надання послуг з часткового заміщення використання природного газу біопаливом на опалювальних обертових печах №2, №3, вогнетривкого-вапняного цеху Замовника, які реалізовано на адресу контрагента покупця – позивача; до перевірки не надано документи та розрахунки передбачені умовами Договору №800 від 15.05.2020, тому неможливо підтвердити перебування працівників вказаного підприємства на території комбінату та як наслідок, і факт виконання самих робіт; відповідно до даних ІКС «Податковий блок», АС «ЄРПН» проведено аналіз співставлення зареєстрованих ПН щодо придбання/продажу СГД товарів, робіт, послуг та встановлено, що ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» ідентичні послуги не придбаває; ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» не є виконавцем робіт/надавачем послуг у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на проведення робіт підвищеної небезпеки, ліцензії, відсутністю біопалива та, як наслідок згадане підприємство не мало можливості надавати послуги для позивача, основний контрагент-постачальник товару відповідає критеріям ризиковості платника ПДВ та діяльність СГД не має розумної та економічно обґрунтованої мети, що ставить під сумнів задекларовані взаємовідносини, крім як мінімізація оподаткування; під час проведення аналізу Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що на розгляді у Вищому антикорупційному суді України знаходиться справа 991/4339/23 відкрита по кримінальному провадженню 52021000000000287, за яким накладено арешт та вилучено печатку ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС»; за результатами наведених взаємовідносин встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 4 953 014,82 грн.;
3) по взаємовідносинах з ТОВ «БУДІНВЕСТ -КОМПАНІ» перевіркою встановлено, що проведеним аналізом ІКС ДПС України, ІС «Податковий блок» позивачем із вказаним контрагентом задекларовано загальну суму ПДВ 635 977,90 грн. за серпень 2025р. із яких не простежується виробник товару згідно податкової накладної за квітень 2025р. на суму ПДВ 30292,00 грн. із номенклатурою «Колесо ф400.Ст40Х; кр.ОФ-2КРГ-8», «Колесо приводное О 400», відповідно, дане підприємство не є виробником товару у зв`язку з відсутністю матеріально-технічної бази, відсутністю достатньої кількості власних та залучених трудових ресурсів, ОЗ та виробничих потужностей для виробництва товарів; до перевірки не надано податкові накладні, платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, інші документи, зведені бухгалтерські регістри, у яких відображено операції щодо придбання та використання у господарській діяльності товарів, що свідчить про відсутність перерахування коштів контрагенту, руху активів, використання у господарській діяльності позивача; документи оформлено не державною мовою України, відсутній автентичний переклад на державну моду України; встановлено юридичну дефектність первинних документів та документи не можуть бути прийняті до бухгалтерського та податкового обліку, оскільки неможливо встановити осіб, які приймали участь в оформленні первинних документів, що свідчить про неможливість у реальному часі за відсутності працівників, виробничих потужностей, транспортних засобів виготовити та поставити товар, на який оформлено первинні документи контрагентом, що ставить під сумнів проведення взаємовідносин на які оформлено первинні документи, окрім як мінімізація оподаткування для отримання бюджетного відшкодування ПДВ; відсутня економічна доцільність укладених угод і господарської діяльності в цілому свідчить, що така господарські діяльність без наявності на те поважної розумної економічної або іншої причини (ділової мети) підтверджує намір платника зменшити отримані доходи з метою несплати податків, отримати додаткову «вигоду» у вигляді зниження податкового навантаження та отримання бюджетного відшкодування ПДВ з Державного бюджету України, що підтверджують той факт, що зазначені господарські операції є безтоварними, що суперечать нормам ст.14 Податкового кодексу та Доктрин; як наслідок, ТОВ «БУДІНВЕСТ-КОМПАНІ» не мало можливості поставити ПАТ товар, на який оформлено ПН; за результатами наведених взаємовідносин встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 30292,00 грн.;
4) по взаємовідносинах з ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» перевіркою встановлено, що позивачем у декларації за серпень 2025 року відображені операції із вказаним підприємством у сумі ПДВ 209 996,80 грн., проте, ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» не є надавачем послуг з огляду на незначну кількість матеріальних та трудових ресурсів; згідно Акту №05-3/25 від 05.08.2025 «на використані при ремонті матеріали підрядної організації для виконання ремонту ковша екскаватора КОМАТSU РС 3 №81 (1)» вказаний контрагент під час ремонту використовував ТМЦ: «Сегмент кутовий; Виріб рельєфний 150св; Електроди УОНІ 13/55; вуглекислота 40л балон; Листи; Кисень 40л – балон; Коло зачисне; Оміднені вугільні електроди 08 довжина305;Керосин; Дріт зварювальний.», проте, за результатами проведеного податкового аналізу вказаний контрагент згідно ІКС ДПС України, ІТС «Податковий блок»: АІС «Картка платника податків, Митні декларації (імпорт)» не встановлено ввезення на митну територію України вищезазначених ТМЦ, номенклатура вказаного ТМЦ відсутня, відтак, ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» не є виробником вищезазначеного товару, підприємство не мало можливості самостійно виготовити товари, не маючи при цьому необхідної кількості основних фондів, трудових та матеріальних ресурсів, що ставить під сумнів взаємовідносини на які оформлено документи, окрім як мінімізація оподаткування; оскільки реальність вчинення господарських операцій не підтверджено обставинами, викладеними вище, надані до перевірки документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського обліку, відтак, правомірність формування податкового кредиту за рахунок податкових накладних ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» протягом серпня 2025 року не підтверджено; за результатами наведених взаємовідносин встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 209 996,80 грн.;
5) по взаємовідносинах з ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» перевіркою встановлено, що позивачем за серпень 2025 року було задекларовано господарські операції з вказаним контрагентом на суму ПДВ 36 024,00 грн., проте, фактично вказаний контрагент не є виробником товару (проданого позивачеві) з огляду на незначну кількість матеріальних та трудових ресурсів підприємства для виробництва необхідного обсягу спеціальної сировини - згідно Звіту про суми нарахованої заробітної плати середня чисельність працівників склала 4 особи, основні засоби в недостатній кількості; за результатами податкового аналізу згідно ІКС ДПС України, ІТС «Податковий блок» та інші не встановлено ввезення на митну територію. України ТМЦ (направляюча вп/клапана Д50.06.026; направляюча вп/клапана Д50.06025; Кільце поршневе 1Р-5Д50.04.007Р1), що реалізовано на адресу позивача; до перевірки позивачем надано сертифікати якості від ТОВ «ВКФ «УКРПРОМТРАНС» на вищевказані ТМЦ щодо гарантії якості продукції – дата, номер сертифікату якості не вказано; аналізом ІКС ДПС, «Податковий блок» податкової звітності, ЄРПН не встановлено придбання наведеного у сертифікаті якості товару по ланцюгу у ТОВ «ВКФ «УКРПРОМТРАНС»; отже, ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» не є виробником вищезазначеного товару, відтак, за висновком податкового інспектора не встановлено джерело походження вищенаведеного товару, що реалізовано позивачеві; не встановлено взаємовідносин з контрагентом постачальником ТОВ «ВКФ «УКРПРОМТРАНС» заявленого у специфікаціях (дата, №…), як виробника продукції на виписані податкові накладні ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» в адресу позивача за липень 2025р.; за результатами наведених взаємовідносин встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 36024,00 грн.;
6) по взаємовідносинах з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД» перевіркою встановлено, що по взаємовідносинах зі згаданим контрагентом позивачем було задекларовано у липні 2025 року господарські операції за податковими накладними на суму ПДВ 26 357,76 грн., проте, до перевірки позивачем не надано копії паперових носіїв із назвою: платіжна інструкція №600018458 від 18.07.2025 на суму 158 146,56 грн.; аркуш із назвою «АТ «Райффайзен Банк» Код банку 300335; до перевірки не надано жодного іншого документу, як-то договір, рахунок на оплату, виписки банку, зведені бухгалтерські регістри, в яких має бути відображено платіжну інструкцію №600018458 від 18.07.2025, інші документи, що свідчить про відсутність перерахування коштів контрагенту та відсутність руху активів позивача; перевіркою доведено намір суб`єкта господарювання на ухилення від сплати податків, виключно шляхом отримання податкової вигоди за рахунок бюджету в результаті завищення податкового кредиту та суми заявленого бюджетного відшкодування; за результатами наведених взаємовідносин встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 26357,76 грн.;
7) по взаємовідносинах з ТОВ «СТЕМАКС» перевіркою встановлено, що у серпня 2025 року позивачем відображені господарські операції з вказаним контрагентом у сумі ПДВ 668,46 грн., проте, проведеним аналізом зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних вказаного контрагента згідно графи 3.2.1 податкових накладних товар має ознаку імпортованого товару, позивачем до перевірки такі податкові накладні не надані; з метою виявлення існування активу, руху на шляху до набувача згідно норм «Дотрин «Ділова мета», «Реальність господарської діяльності», «Перевага суті над формою», «Угода по кроках. Фактичний власник», «Зміст над формою», «Економічна доцільність угоди» проведено аналіз зареєстрованих ПН за результатами якого не встановлено придбання товарів ідентичної номенклатури на території України та відсутнє ввезення на територію України 9іпорт) товару з ідентичною номенклатурою, на яку зареєстрована ПН для позивача, що підтверджується даними ЄРПН та ЄАІС митних платежів; тобто, не встановлено походження товару та факт законного введення його в обіг, що свідчить про неможливість у реальному часі поставити товар та ставить під сумнів задекларовані взаємовідносини, окрім як, мінімізація оподаткування з метою отримання податкової вигоди у вигляді бюджетного відшкодування ПДВ з Державного бюджету України, що завдає непоправної шкоди Державі та суспільству; відсутня економічна доцільність укладених угод і господарської діяльності в цілому, свідчать, що така господарська діяльність без наявності на те поважної розумної економічної або іншої причини (ділової мети) підтверджує намір платника зменшити отримані доходи з метою несплати податків та отримати додаткову «вигоду» у вигляді зниження податкового навантаження та отримання бюджетного відшкодування ПДВ, що підтверджують той факт, що зазначені господарські операції є безтоварними, суперечить нормам ст.14 Податкового кодексу та Доктрин, які передбачають господарські діяльність; за результатами наведених взаємовідносин встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 26357,76 грн.
Відповідно, із наведеного аналізу, зроблених посадовими особами контролюючого органу висновків, які містяться у акті перевірки від 30.10.2025р., що по вищенаведених взаємовідносинах позивача із його вищенаведеними контрагентами при відображенні показників податкової звітності з податку на додану вартість, зокрема, податкового кредиту, були задекларовані господарські операції з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня кількість персоналу для надання послуг/виконання робіт; відсутність (або не значна наявність) основних засобів; відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/послуг, постачання ТМЦ; неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації товарів, робіт/послуг; неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг тощо), незважаючи на документальне оформлення операцій шляхом реєстрації відповідних ПР/РК у ЄРПН та сплати позивачем сум ПДВ у складі вартості придбаного товару, виконаних для нього робіт/послуг вищенаведеними контрагентами позивача.
Отже, перевіркою було встановлено неможливість підтвердити факт отримання товарів, виконаних робіт та послуг від вищезгаданих контрагентів позивачем у зв`язку з відсутністю факту придбання товару по ланцюгу походження (виробництва) товару/робіт та послуг та встановлення здійснення позивачем нереальних господарських операцій з товаром за відсутності факту (джерела) його законного введення в обіг у попередніх ланках постачання та/або реального задекларованого виробництва про що свідчить зміст вищенаведених висновків акту перевірки від 30.10.2025р., копія якого наявна у справі.
Тобто, фактично акт перевірки містить опис податкових порушень, які були допущені вищезгаданими контрагентами позивача при здійсненні ними своєї господарської діяльності, а не порушення, які були допущені безпосередньо позивачем (посилання на порушення податкового законодавства позивачем у ньому відсутні).
Разом з тим, із наданих документів та обставин у справі щодо реальності/нереальності господарських операцій здійснених позивачем та його вищевказаними контрагентами у спірний період у сукупності із нормами чинного законодавства, судом було встановлено, що наведені вище висновки не відповідають дійсності та спростовуються наданими позивачем копіями первинних бухгалтерських документів, які підтверджують їх реальність, у тому числі, і щодо руху активів позивача по сплаті за придбаний товар, виконані для позивача роботи та послуги у рамках укладених договорів, виходячи з наступного.
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У відповідності до п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо – безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. 
Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Податковий кредит – сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом У цього Кодексу – п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій , зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг - п.198.1 ст. 198 ПК України.
Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище Кодексу, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: 
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; 
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.4, 201.6 статті 201 ПКУ податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Також і за приписами п.201.10 ст.201 наведеного вище Кодексу, встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, з аналізу наведених норм видно, що датою виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, зокрема, дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною, при цьому, передбачено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Також, за вищезгаданими нормами передбачено, що підставами для формування податкового кредиту та податкових зобов`язань, витрат і доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення господарський операцій, зокрема і реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних продавцем товарів та послуг, що дає право покупцю на віднесення вказаних сум до податкового кредиту.
Разом з тим, ні актом перевірки, ні із наданих учасниками справи документів, судом не встановлено, а відповідачем не підтверджено жодними доказами відсутності у позивача податкових накладних по взаємовідносинах з його контрагентами (ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС») у спірний період за наведеними у акті перевірки господарськими операціями.
Таким чином, отримання позивачем від своїх контрагентів – ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС» - податкових накладних, які були зареєстровані контролюючим органом у Єдиному реєстрі податкових накладних (доказів не проведення/зупинення реєстрації таких ПН у ЄРПН суду не надано), є обов`язковими підставами для включення їх до податкового кредиту з податку на додану вартість позивачем протягом звітного періоду згідно до вимог ст.ст.198,201 ПК України.
Також позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з вище згаданими контрагентами, як до перевірки, так і до суду були надані копії первинних бухгалтерських документів та копії укладених наступних договорів.
1. 10.06.2020р. між ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» (Виконавець) та ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (Замовник) був укладений Договір №950 на надання послуг по охороні вантажів у вагонах при транспортуванні в залізничному сполученні за умовами якого була передбачено, що організація та забезпечення виконавцем супроводження та охорони продукції Замовника , що поставляється залізницею, від місця навантаження до прибуття вагонів до станції призначення або в зворотньому напрямку. Також до зазначеного договору було укладено ряд додаткових угод.
Окрім того, 19.06.2024р. між ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» (Виконавець) та ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (Замовник) був укладений Договір №685 про надання охоронних послуг за умовами якого Виконавець зобов`язувався надати послуги з охорони Об`єктів охорони, в т.ч. виконувати комплекс заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності Об`єктів охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, зазначених цим Договором та у відповідності до обсягу робіт (Додаток 6 до даного Договору). До зазначеного договору також укладалися і додаткові угоди №2, № 3, №5, №7 та №11.
Реальність здійснення господарських операцій за наведеними договорами про надання охоронних послуг підтверджуються такими копіями первинних бухгалтерських документів, а саме: копіями дислокацій КПП, постів, дозорів по поділу, відповідними графіками-планами проведення інструктажів працівників контрагента, актами надання послуг, рахунками на оплату, актами про прийняття під охорону вантажу, наданими дозволами /ліцензіями, наявних у справі.
Факт руху активів позивача та сплата позивачем за надані послуги на користь вказаного контрагента позивача – ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» було проведено наступними платіжними документами, а саме: за платіжною інструкцією №600025108 від 03.10.2025р. на суму 7 821 279,12 грн. (у тому числі ПДВ 20% -1303546,52 грн.), за платіжною інструкцією №600025107 від 03.10.2025 на суму 29 522 815,90 грн. ( у тому числі ПДВ 20% - 4 920469,30 грн.), за платіжною інструкцією №600022056 від 03.09.2025р. (у тому числі ПДВ 20% - 826082,34 грн.), за платіжною інструкцією №600022055 від 03.09.2025р. на суму 28 055 869,20 грн. (у тому числі ПДВ 20% - 4675978,20 грн.), про що свідчать їх копії, наявні у справі.
Тобто, вищенаведені надані послуги з охорони об`єктів були придбані позивачем та оплачені, де у складі вартості цих послуг, позивачем були сплачені і суми ПДВ до бюджету, що свідчить про наявність обставин зміни майнового стану позивача по вказаних вище взаємовідносинах позивача з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» та руху його активів.
Зазначені встановлені судом обставини свідчать про те, що будь-які порушення податкового законодавства у взаємовідносинах з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» з боку позивача відсутні та відповідачем жодними будь-якими іншими належними доказами не доведені.
Враховуючи наведене та те, що судом у ході судового розгляду даної справи було встановлено факти руху активів позивача за вказаними господарськими операціями позивача, які підтверджені вище дослідженими судом копіями платіжних інструкцій, де у складі вартості за отримані послуги позивачем були сплачені до бюджету і суми ПДВ (у складі вартості товару), суд приходить до висновку, що наведені у акті перевірки від 30.10.2025р. висновки щодо нереальності господарських операцій позивача із вказаним контрагентом та порушення саме позивачем податкового законодавства, є спростованими.
2) Взаємовідносини позивача із його контрагентом ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» відбувалися на підставі Договору №800 від 15.05.2020р. за умовами якого позивач як Замовник за цим договором доручив, а ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» як Виконавець за цим договором, взяв на себе обов`язки надати послуги по заміщенню ПГ біопаливом на ОП №2, №3 ВВЦ Замовника, а Замовник зобов`язувався прийняти та відповідним чином оплатити надані послуги. Також до зазначеного договору між сторонами були укладені ряд додаткових угод.
Реальність здійснення господарських операцій за наведеним договором підтверджуються такими копіями первинних бухгалтерських документів, а саме: копіями Актів про введення в експлуатацію обладнання, Актами надання послуг коригуючими актами до актів наданих послуг, коригуючими рахунками до рахунку та оплату за надані послуги, листами візування, товарно-транспортними накладними на перевезення біопалива, наявних у справі.
Факт руху активів позивача та сплата позивачем за надані послуги на користь вказаного контрагента позивача – ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» було проведено наступними платіжними документами, а саме: за платіжною інструкцією №600021296 від 20.08.2025р. на суму 3 021 388,53 грн. (у тому числі ПДВ 20% -503564,76 грн.), за платіжною інструкцією №600019681 від 04.08.2025 на суму 12 000 000,00 грн. (у тому числі ПДВ 20% 2 000 000,00 грн.) про що свідчать їх копії, наявні у справі.
Тобто, вищенаведені надані послуги були придбані позивачем та оплачені, де у складі вартості цих послуг, позивачем були сплачені і суми ПДВ до бюджету, що свідчить про наявність обставин зміни майнового стану позивача по вказаних вище взаємовідносинах позивача з ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» та руху його активів.
Зазначені встановлені судом обставини свідчать про те, що будь-які порушення податкового законодавства у взаємовідносинах з ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» з боку позивача відсутні та відповідачем жодними будь-якими іншими належними доказами не доведені.
Враховуючи наведене та те, що судом у ході судового розгляду даної справи було встановлено факти руху активів позивача за вказаними господарськими операціями позивача, які підтверджені вище дослідженими судом копіями платіжних інструкцій, де у складі вартості за отримані послуги позивачем були сплачені до бюджету і суми ПДВ (у складі вартості товару), суд приходить до висновку, що наведені у акті перевірки від 30.10.2025р. висновки щодо нереальності господарських операцій позивача із вказаним контрагентом та порушення саме позивачем податкового законодавства, є спростованими.
3) Взаємовідносини позивача із його контрагентом ТОВ «БУДІНВЕСТ-КОМПАНІ» відбувалися на підставі Договору №709 SAP № від 09.05.2024р. за умовами якого ТОВ «БУДІНВЕСТ-КОМПАНІ» (Продавець) зобов`язувався поставити та передати у власність Покупця – позивача у даній справі, продукцію (далі – Продукцію або Товар) відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а Покупець (позивач) зобов`язувався прийняти Продукцію та оплатити на умовах цього Договору.
Реальність здійснення господарських операцій за наведеним договором підтверджуються такими копіями первинних бухгалтерських документів, а саме: копіями Специфікації №1 від 09.05.2024р. (Перфоратор (НРР-1000); 0403.000000.000П) на загальну суму з ПДВ 596 400,00 грн., Специфікації №2 від 31.01.2025 (Колісо ф400.Ст40Х;кр.ОФ-2КРГ-8; колесо приводное О400) на суму без ПДВ 151460,00 грн., рахунком-фактурою від 29.04.2025р., видатковою накладною від 29.04.2025р., товарно-транспортною накладною №29042025 від 29.04.2025р., наявних у справі.
4) Взаємовідносини позивача із його контрагентом - ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» відбувалися на підставі Договору №396 SAP № від 19.03.2025р. (доданого позивачем до позову на підтвердження реальності господарської операції за актом перевірки від 30.10.2025р.) за умовами якого ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» (Продавець) зобов`язувався поставити та передати у власність Покупця – позивача у даній справі, Продукцію (далі – Продукцію або Товар) відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а Покупець (позивач) зобов`язувався прийняти Продукцію та оплатити на умовах цього Договору.
Також між позивачем та його контрагентом – ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» у спірний період мали місце взаємовідносини на підставі Договору підряду №638 від 28.06.2022 року за умовами якого позивач як Замовник, доручив, а вказаний вище контрагент, як Підрядник, зобов`язувався на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору ремонтні та/або відновлювальні роботи Обладнання, що належать Замовнику і зазначаються у відповідних Специфікаціях до даного Договору.
Реальність здійснення господарських операцій за наведеним договором підтверджуються такими копіями первинних бухгалтерських документів, а саме: по Договору №396 - копіями Специфікації №1 від 19.03.2025р. (Шпиндель карданний: ч.Н.824.00.000.АСБ) на загальну суму з ПДВ 546720,00 грн.,, видатковою накладною №3 від 26.06.2025р., рахунком №03 від 26.06.2025, прибутковим ордером №5026944975 та товарно-транспортною накладною №03/08-26 від 26.06.2025р.; по Договору підряду №638 – копіями Специфікації №8 від 06.02.2025р., Специфікації №2 від 09.06.2025р., Специфікації №10 від 13.08.2025р., рахунку №05 від 05.08.2025р., Акту №05 виконаних робіт, листа візування до Акту виконаних робіт №05 від 05.08.2025р. за серпень 2025р., Акту про оприбуткування матеріалів, конструкцій деталей, отриманих при розбиранні (демонтажу) основних фондів під час ремонтів, та їх використання,, Акту №05-3/25 від 05.08.2025р. на використані при ремонті матеріали підрядної організації для виконання ремонту ківша екскаватора інв. №103010576, Акту від 05.06.2025р. про передачу ківша з ремонту, Додатком №1 до акту прийому-передачі виконаних робіт №05/1 від 05.08.2025р., Акту №05-2/25 від 05.08.2025р. приймання виконаних робіт по ремонту, накладних-вимог №89 від 18.06.2025р., від 06.08.2025р., наявних у справі.
Факт руху активів позивача та сплата позивачем за отримані товари на користь вказаного контрагента позивача – ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» було проведено за платіжною інструкцією №600033475 від 26.12.2025 на суму 546 720,00 грн. (у тому числі ПДВ 20% 91120,00 грн.), про що свідчить її копія, наявна у справі.
Тобто, придбані товари, роботи та послуги за вказаними договорами позивачем були оплачені на користь його контрагента, де у складі вартості цих послуг, позивачем були сплачені і суми ПДВ до бюджету, що свідчить про наявність обставин зміни майнового стану позивача по вказаних вище взаємовідносинах позивача з ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» та руху його активів.
5) Взаємовідносини позивача із його контрагентом ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» відбувалися на підставі Договору №173 SAP № від 07.02.2024р. за умовами якого ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» (Продавець) зобов`язувався поставити та передати у власність Покупця – позивача у даній справі, Продукцію ( далі – Продукцію або Товар) відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а Покупець (позивач) зобов`язувався прийняти Продукцію та оплатити на умовах цього Договору.
Реальність здійснення господарських операцій за наведеним договором підтверджуються такими копіями первинних бухгалтерських документів, а саме: копіями рахунку №36 від 21.07.2025р. за товар (кільце поршневе 1Р Д50.04.007Р1 11 шт.), прибуткового ордеру №5027018985, накладної №35 від 21.07.2025р., сертифікату якості, ТТН, рахунку №37 від 21.07.2025р., прибуткового ордеру №5027018986,, накладної №36 від 21.07.2025р., сертифікату якості та ТТН, рахунку №32 від 08.07.2025р.,, прибуткового ордеру №5026982803, накладної №32 від 08.07.2025р., сертифікату якості, рахунку №34 від 08.07.2025р., прибуткового ордеру №5026982805, накладної №34 від 08.07.2025р., сертифікату якості та ТТН, рахунку №33 від 08.07.2025р., прибуткового ордеру №5026982804, накладної №33 від 08.07.2025р., сертифікату якості, рахунку №31 від 08.07.2025р., прибуткового ордеру №5026982761, накладної №31 від 08.07.2025р. та сертифікату якості, наявних у справі.
Факт руху активів позивача та сплата позивачем за отримані товари на користь вказаного контрагента позивача – ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» було проведено наступними платіжними документами, а саме: за платіжною інструкцією №600024028 від 19.09.2025р. на суму 122 321,20 грн. (у тому числі і ПДВ 20% - 20 386,87 грн.), за платіжною інструкцією №600027517 від 24.10.2025р. на суму 32082,80 грн. (у тому числі і ПДВ 20% - 5347,13 грн.), за платіжною інструкцією №600027615 від 27.10.2025р. на суму 21 694,00 грн. ( у тому числі і ПДВ 20% - 3615,67 грн.), про що свідчать їх копії, наявні у справі.
Тобто, вищенаведені придбані позивачем товари були оплачені ним на користь наведеного контрагента, де у складі вартості цих послуг, позивачем були сплачені і суми ПДВ до бюджету, що свідчить про наявність обставин зміни майнового стану позивача по вказаних вище взаємовідносинах позивача з ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» та руху його активів.
6) Взаємовідносини позивача із його контрагентом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АВАНГАРД» відбувалися на підставі Договору №235 SAP № від 12.02.2025р. за умовами якого ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД» (Продавець) зобов`язувався поставити та передати у власність Покупця – позивача у даній справі, Продукцію (далі – Продукцію або Товар) відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а Покупець (позивач) зобов`язувався прийняти Продукцію та оплатити на умовах цього Договору.
Реальність здійснення господарських операцій за наведеним договором підтверджуються такими копіями первинних бухгалтерських документів, а саме: копіями Специфікації №1 від 13.02.2025р., рахунку на оплату №36 від 10.07.2025р., прибуткового ордеру №5027492322, видаткової накладної №69 від 17.12.2025р. сертифікату якості, акту отримання вантажу, наявних у справі.
Факт руху активів позивача та сплата позивачем за отримані товари на користь вказаного контрагента позивача – ТОВ « ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД» було проведено за платіжною інструкцією №600018458 від 18.07.2025 на суму 158 146,56 грн. (у тому числі ПДВ 20% 26357,76 грн.), про що свідчить її копія, наявна у справі. 
Тобто, вищенаведені придбані позивачем товари були оплачені ним на користь наведеного контрагента, де у складі вартості цих послуг, позивачем були сплачені і суми ПДВ до бюджету, що свідчить про наявність обставин зміни майнового стану позивача по вказаних вище взаємовідносинах позивача з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД» та руху його активів.
7) Взаємовідносини позивача із його контрагентом ТОВ «СТЕМАКС» відбувалися на підставі Договору №673 SAP № від 09.06.2023р. за умовами якого ТОВ «СТЕМАКС» (Продавець) зобов`язувався поставити та передати у власність Покупця – позивача у даній справі, Продукцію ( далі – Продукцію або Товар) відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а Покупець (позивач) зобов`язувався прийняти Продукцію та оплатити на умовах цього Договору.
Реальність здійснення господарських операцій за наведеним договором підтверджуються такими копіями первинних бухгалтерських документів, а саме: копіями Специфікації №1 від 09.06.2023р., Специфікації №2 від 04.08.2023р., Специфікації №3 від 11.08.2023р., Специфікації №5 від 04.10.2023р., Специфікації №6 від 21.12.2023р., Специфікації №7 від 13.02.2024р., Специфікації №8 від 14.03.2024р., Специфікації №9 від 22.05.2024р., Специфікації №10 від 11.07.2024р., Специфікації №11 від 16.01.2025р., Замовлень на поставку, рахунку на оплату по замовленню №О-0059587 від 27.06.2025р., прибуткового ордеру №5026964000, видаткової накладної №25311 від 27.06.2025р. Сертифікату відповідності, розрахунку коригування від 27.06.2025р. №43607, наявних у справі.
Факт руху активів позивача та сплата позивачем за отримані товари на користь вказаного контрагента позивача – ТОВ «СТЕМАКС» було проведено наступними платіжними документами, а саме: за платіжною інструкцією №600024174 від 19.09.2025р. на суму 20393,14 грн. (у тому числі і ПДВ 20% - 3398,86 грн.), за платіжною інструкцією №600024175 від 19.09.2025р. на суму 11725,81 грн. (у тому числі і ПДВ 20% - 1954,30 грн.), про що свідчать їх копії, наявні у справі.
Тобто, вищенаведені придбані позивачем товари були оплачені ним на користь наведеного контрагента, де у складі вартості цих послуг, позивачем були сплачені і суми ПДВ до бюджету, що свідчить про наявність обставин зміни майнового стану позивача по вказаних вище взаємовідносинах позивача з ТОВ «СТЕМАКС» та руху його активів.
А відтак, аналіз зазначених вище досліджених судом документів спростовують висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки від 30.10.2025р., щодо неможливості підтвердити реальність господарської операції із вищевказаними контрагентами, у тому числі, і щодо руху активів позивача (сплати позивачем суми ПДВ в складі оплати вартості придбаних товарів, робіт та послуг), що було обов`язковою умовою (не правом платника податку, а обов`язком) для віднесення позивачем сум такого податку до податкового кредиту згідно до вимог вищенаведеного податкового законодавства.
За таких обставин, висновки контролюючого органу про безпідставність віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах позивача із вищенаведеними контрагентами за перевіряємий спірний період через їх безтоварність, є необґрунтованими, такими, що суперечать нормам наведеного вище податкового законодавства, оскільки зроблені на припущеннях, що не передбачено нормами податкового законодавства, спростовуються вище дослідженими первинними бухгалтерськими документами, у тому числі, фактом наявності у позивача як покупця товару, робіт та послуг податкових накладних, виписаних продавцями таких товарів, робіт та послуг (ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС»), які були податковим органом зареєстровані у ЄРПН, що не заперечувалося відповідачем при розгляді даної справи та свідчить про дотримання вимог податкового законодавства, як згаданими вище контрагентами-постачальниками, так і позивачем, а також і виходячи з того, що саме контролюючий орган був наділений повноваженнями зупинити реєстрацію таких податкових накладних та перевірити реальність вчинення господарської операції за такими податковими накладними у порядку, визначеному п.201.16 ст.201 ПК України.
При цьому, слід зазначити, що факт реєстрації податкових накладних у ЄРПН, відсутність квитанцій про їх неприйняття, є свідченням наявності у платника податків підстав для формування податкового кредиту за такими податковими накладними.
Наведений правовий висновок узгоджений з і правовою позицією, викладеною Верховним Судом у його постанові від 18.02.2021р. у справі №816/1006/17.
Таким чином, аналіз вищенаведених документів та алгоритм дій позивача свідчить про те, що позивач діяв у повній відповідності до вимог чинного податкового законодавства, а саме: після отримання товару отримав від контрагентів позивача – продавців товару, робіт та послуг - ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС», податкові накладні, які були зареєстровані у ЄРПН у встановленому законодавством порядку, їх реєстрація у ЄРПН відповідачем у відповідності до його повноважень зупинена не була, що давало позивачеві як покупцю товарів, право (обов`язок) на віднесення вказаних сум податку на додану вартість до податкового кредиту у своїй податковій звітності, з урахуванням того, що порушення вимог законодавства при їх складанні під час проведення перевірки посадовою особою контролюючого органу не встановлено, про що в акті не зазначено, а тому за викладених обставин та досліджених судом первинних бухгалтерських документів, які фіксують реальність здійснення господарських операцій, суд приходить до висновку про відсутність порушення саме позивачем як покупцем товару (робіт, послуг) вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10. ст.201 ПК України, виходячи із того, що відбувся у відповідний спірний період рух активів позивача по сплаті за придбані позивачем товари, роботи та послуги на користь вищенаведених контрагентів позивача, де у складі вартості придбаних товарів, робіт та послуг позивачем були і сплачені відповідні суми ПДВ, що підтверджено копіями платіжних інструкцій з відмітками банку та не спростовано відповідачем жодними належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.
А виходячи з того, що рух активів платника податків (позивача) фактично відбувся, що не спростовано відповідачем жодними доказами, позивач придбав товари, роботи та послуги, прийняв товар за видатковими накладними, висновки посадових осіб контролюючого органу щодо безпідставного оформлення господарських операцій позивачем по нереальних господарських операціях із вищенаведеними контрагентами, викладені в акті перевірки від 30.10.2025р., є лише припущеннями таких посадових осіб, які спростовуються вище дослідженими судом оформленими у встановленому законодавством порядку первинними бухгалтерськими документами, які відповідають вимогам ст.ст.1,2,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Тому, оспорюване податкове повідомлення-рішення, яке ґрунтується лише на припущеннях посадових осіб контролюючого органу, які викладені у акті перевірки від 30.10.2025р. та спростовані вище дослідженими судом первинними бухгалтерськими документами, підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню.
У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, представником відповідача під час судового розгляду справи не доведено жодними належними, достатніми та достовірними доказами правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, не спростовані докази, які надані позивачем з урахуванням обставин встановлених судом у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, посилання відповідача на те, що контрагенти позивача - ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС» не є виробниками реалізованого позивачеві товару, а, відповідно, неможливо дослідити походження товару від виробника таких послуг по всьому «ланцюгу» постачання товарів, робіт, послуг, оскільки вказані наведені обставини не можуть бути підставами для позбавлення саме позивача, як покупця таких товарів, робіт та послуг права на формування податкового кредиту за умови наявності у позивача всіх необхідних первинних бухгалтерських документів, які підтверджують реальність господарської операції у відповідності до норм ст.ст. 2, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ст.44 ПК України з урахуванням зміни майнового стану позивача, зокрема, руху його активів, що не спростовано відповідачем, а також і виходячи із того, що юридична відповідальність носить індивідуальний характер за ст. 61 Конституції України, а, тому, позивач як кінцевий споживач придбаних товарів (робіт, послуг) не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів.
Є безпідставними і доводи відповідача про те, що висновки податкового інспектора ґрунтуються на підставі аналізу електронних баз даних контролюючих органів, оскільки податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу відносно контрагентів позивача (суб`єктів господарювання) по ланцюгах постачання послуг, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформаційний характер, може бути лише підставою для ініціювання перевірок або зустрічних звірок суб`єктів господарювання та не є безумовними доказами нереальності господарських операцій без дослідження первинних бухгалтерських документів суб`єкта господарювання, що також передбачено і нормами податкового законодавства.
Є неспроможними висновки податкового інспектора у акті перевірки, а також і переписані представником відповідача у відзиві на позов, з приводу того, що дії позивача як платника податків є винними та умисними, оскільки останній удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, окрім як, мінімізації оподаткування, без наявних реальних підстав для цього, оскільки податковий інспектор не врахував, що встановлення вини посадових осіб у вчиненні адміністративних чи кримінальних правопорушень, у тому числі і посадових осіб керівників юридичної особи не віднесено до його повноважень, а, відповідно вина, тим паче умисна платника податків не може встановлюватися за висновком податкового інспектора, така вина встановлюється за вироком суду, який набрав законної сили з урахуванням вимог ст.62 Конституції України.
Також і не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача з приводу того, що позивачем до перевірки були надані сертифікати якості, які були неналежно оформлені (відсутність дат, номерів та інше), оскільки наведені документи не є документами бухгалтерського первинного обліку у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відповідно, не можуть служити належними доказами підтвердження нереальності господарських операцій (постанова Верховного Суду від 16.04.2024 у справі №160/2360/23).
Окрім того, судом враховано і те, що вимагаючи наведені копії документів у позивача, податковий інспектор вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки останній не наділений повноваженнями перевіряти якість, походження та відповідність санітарним нормам придбаного товару, а позивач, у свою чергу, як платник податків, не має обов`язку зберігати такі документи та надавати їх до перевірки саме податковому органу.
Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, аргументи відповідача з приводу того, що із аналізу Єдиного реєстру судових рішень контролюючим органом під час перевірки було встановлено, що на розгляді у Вищому антикорупційному суді України знаходиться справа 991/4339/23 відкрита по кримінальному провадженню 52021000000000287, за яким накладено арешт та вилучено печатку ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», з огляду на те, що вказані обставини не можуть бути доказом нереальності господарських операцій позивача із його всіма контрагентами, які мали місце саме у серпні 2025р., так як доказом вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є лише вирок суду, який набрав законної сили, у відповідності до вимог ст.62 Конституції України (такого вироку суду відповідачем не надано).
Що ж стосується доводів відповідача стосовно того, що згідно аналізу бази даних ДПС України контрагенти позивача не є виробниками реалізованих позивачеві товарів за згаданими вище договорами, не придбавали такий товар згідно бази даних ЄРПН, є лише припущеннями посадовими особами контролюючого органу, які жодними належними доказами (відомості з ЄРПН не надані) такі твердження не підтверджені.
Також слід зазначити, що судом враховується і те, що позивач не може нести відповідальності за недотримання вимог податкового законодавства контрагентами позивача, оскільки юридична відповідальність носить індивідуальних характер згідно ст. 61 Конституції України.
Окрім того, і відповідно до норм Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. 
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. 
Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту або відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документально підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Вказана правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України у його постановах від 13.01.2009р., у постанові від 01.06.2010р., а також і у постановах від 26.12.2006р. №21-262, від 06.09.2008р., від 09.09.2008р. № 21-500во08, від 11.10.2006р. №21-593во06, від 31.01.2011р. №21-47а10.
Також неодноразово зазначалася вказана правова позиція і у Інформаційних листах Вищого адміністративного Суду України від 20.07.2010р. №1112/11/13-10, від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 стосовно того, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку та при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Отже, доводи відповідача про те, що контролюючий орган при проведенні перевірки не може встановити повного ланцюгу постачання того чи іншого товару аж до виробників (обрив (розрив) ланцюга), не може бути покладено в основу притягнення до відповідальності саме позивача як кінцевого споживача товарів, робіт та послуг за умови дотримання покупцем (у даному випадку позивач є саме покупцем) товарів, робіт та послуг вимог податкового законодавства, зокрема, отримання податкової накладної, реєстрації її податковим органом у ЄРПН та проведення оплати за придбаний товар, де у складі вартості товару позивачем сплачено було і суму податку на додану вартість, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, за умови сплати податку на додану вартість позивачем як покупцем у складі вартості товару ( робіт, послуг) на нього не може бути покладено тягар відповідальності по сплаті такого податку вдруге, ще й за порушення податкового законодавства продавцем товару (робіт, послуг).
Також відповідачем не було надано жодних доказів і на підтвердження того, яким чином дії його контрагентів можуть впливати на дані податкового обліку позивача, а також і не наведено жодних підстав на підтвердження того, що позивач, як платник податків, діяв без належної обачності і обережності та позивачу було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент та/або контрагенти його контрагентів, аж до виробників продукції.
При цьому, слід зазначити, що висновки контролюючого органу не можуть ґрунтуватися на припущеннях посадових осіб контролюючого органу не підтверджених будь-якими належними та допустимими доказами.
За викладеного, суд приходить до висновку, що із аналізу наданих первинних бухгалтерських документів у ході проведення перевірки у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для висновків про нереальність вищевказаних господарських операцій позивача із його контрагентами, з урахуванням обставин та норм чинного податкового законодавства досліджених судом.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009р.(«Булвес «АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки – застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду). 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).
З огляду на викладене, судом не приймаються доводи відповідача щодо покладення юридичної відповідальності на позивача за порушення, які нібито вчинені контрагентами позивача, які викладені в акті перевірки від 30.10.2025р., оскільки у відповідності до ст. 61 Конституції України та вищенаведених норм чинного податкового законодавства позивач не може і не повинен нести відповідальність за дії своїх контрагентів.
При цьому, судом враховується і те, що наведений акт перевірки взагалі не містить жодних посилань на порушення саме позивачем вимог податкового законодавства, які перешкоджали або забороняли позивачеві віднести суми податку на додану вартість по вищенаведених правовідносинах з наведеними вище контрагентами до податкового кредиту, з урахуванням того, що як свідчать матеріали справи, розрахунки між позивачем із вищевказаними контрагентами по отриманню позивачем товару (робіт та послуг) від вказаних контрагентів були проведені позивачем у безготівковому порядку та позивачем, як покупцем таких товарів (робіт та послуг), було сплачено суму податку на додану вартість у складі вартості товарів (робіт та послуг), що не спростовано відповідачем наданими документами та підтверджено дослідженими судом матеріалами справи.
Тобто, позивач, сплативши податок на додану вартість у складі вартості товару, робіт та послуг як покупець, дотримався всіх умов, визначених податковим законодавством щодо сплати податку на додану вартість, включив вказані суми до податкового кредиту, а отже, має законні та обґрунтовані сподівання на їх бюджетне відшкодування відповідно до вимог податкового законодавства. 
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що, при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення, відповідач порушив право позивача на формування податкового кредиту та відповідне бюджетне відшкодування по взаємовідносинах з ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «БУД ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД», ТОВ «СТЕМАКС» за спірний період (серпень 2025 року), що перевірявся, передбачене нормами ст.198 ПК України, у зв`язку з чим таке порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом визнання протиправним та скасування вищенаведеного податкового повідомлення-рішення.
Всі інші аргументи відповідача, викладені у акті перевірки від 30.10.2025р., у відзиві на позов та додаткових поясненнях не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки від 30.10.2025р. обставини, що слугували підставами для його прийняття, є неправомірними та не обґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що, при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення, відповідач порушив право позивача на формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах із його вищенаведеними контрагентами, передбачене нормами ст.198,201 ПК України, що, в свою чергу, призвело і до порушення права позивача на бюджетне відшкодування сум ПДВ за серпень 2025р., яке передбачене п. 201.1, абз. б) п.200.4 ст.200 ПК України, у зв`язку з чим таке порушене право підлягає судовому захисту та відновленню шляхом визнання протиправним та скасування вищенаведеного податкового повідомлення-рішення.
Приймаючи до уваги все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень – Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь позивача понесені ним згідно платіжного доручення №600004220 від 18.02.2026р. судові витрати по сплаті судового збору у сумі 26 624 грн. 00 коп. (а.с.156 том 5).
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №86/32-00-07-13 від 04.02.2026р. – задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №86/32-00-07-13 від 04.02.2026р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м. Дніпро, просп. Поля Олександра, 57, код ЄДРПОУ 43968079) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (50095, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, код ЄДРПОУ 24432974) – судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 26624 грн. 00 коп. (двадцять шість тисяч шістсот двадцять чотири гривні 00 копійки).
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 13.08.2026р.

Суддя С.О. Конєва