СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Харків Справа № 905/302/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя ОСОБА_1 , суддя ОСОБА_2 , суддя ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 (вх.№1211 Д/2) на постанову Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі №905/302/26
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 (громадянин України; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса державної реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 визнано винним ОСОБА_4 (громадянин України; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса державної реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 (громадянин України; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса державної реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід Державного бюджету України 665,60 грн судового збору.
ОСОБА_4 не погодився з постановою Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 та 01.06.2026 через підсистему "Електронний суд" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Господарського суду Донецької області від 15.04.2026 у справі №234/7728/21; закрити провадження у справі; судовий збір стягнути з Господарського суду Донецької області.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує про таке:
- судом першої інстанції було порушено вимоги ст.221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) щодо негайного розгляду справ за ст.185-3 КУпАП (під час судового засідання судом було ухвалено процесуальне рішення, занесене до протоколу судового засідання, щодо перенесення розгляду справи), у зв`язку з чим провадження мало бути закрито відповідно до вимог ст.247 КУпАП. Вказані дії суду мали наслідком порушення презумпції невинуватості (оскільки результат справи було поставлено у залежність від іншого судового провадження), принципу правової визначеності, принципу оперативності, а також носять ознаки упередженості, конфлікту інтересів/відсутності безсторонності судді;
- в діях судді наявні ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого ст. 106 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";
- практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) захищає навіть різку критику судової влади, якщо вона є оціночним судженням. Фраза "особа в чорному мішку ОСОБА_5 " сама по собі: не містить погроз; не містить нецензурної лайки; не закликає до насильства; є суб`єктивною метафорою або оціночним судженням. А оціночні судження відповідно до практики ЄСПЛ не підлягають доведенню як "істинні" або "неправдиві";
- відсутня класична об`єктивна сторона ст.185-3 КУпАП, оскільки відсутнє реальне порушення порядку судового засідання. Суд фактично покарав за правову позицію – подання заяви про недовіру та скаргу до Вищої ради правосуддя;
- суд використав попередню справу як доказ "схильності" (посилався на рішення, яке не набрало остаточної сили у первинному вигляді);
- судом призначено максимальний штраф без належної мотивації (детального обґрунтування, зазначення чому саме максимальне стягнення є необхідним);
- ставиться обґрунтований сумнів дотримання конституційної процедури утворення та функціонування Господарського суду Донецької області, а також наявність належних доказів набуття суддею ОСОБА_5 повноважень у встановленому законом порядку. Відповідно до Конституції України та законів України органи державної влади є юридичними особами публічного права, не є суб`єктами господарювання, та мають бути створений на підставі закону, прийнятого Верховною Радою України. Оскільки єдиним законодавчим органом Верховною Радою України не прийнято закон про порядок утворення, реорганізацію та ліквідацію органів державної влади, а також законом не встановлено правовий статус юридичних осіб публічного права, юридична особа з назвою "Господарський суд Донецької області", код ЄДРПОУ 03499901, створена в антиконституційний спосіб. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , суддя ОСОБА_6 , суддя ОСОБА_3 .
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 у справі №905/302/26 апеляційну скаргу ОСОБА_4 (вх.№1211 Д/2) на постанову Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі №905/302/26 залишено без руху. Встановлено ОСОБА_4 десятиденний строк з дня вручення ухвали для виправлення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду: доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 532,48 грн; уточнення вимог апеляційної скарги з зазначенням вірних реквізитів оскаржуваного судового рішення. Роз`яснено, що наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.
10.06.2026 через підсистему "Електронний суд" до Східного апеляційного господарського суду від заявника апеляційної скарги надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. № 6480), до якої додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі № 905/302/26 у сумі 532,48 грн. Одночасно від апелянта надійшла уточнена апеляційна скарга, у якій ОСОБА_4 просить скасувати постанову Господарського суду Донецької області у справі № 905/302/26 від 26.05.2026 та закрити провадження у справі; судовий збір стягнути з Господарського суду Донецької області.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_4 (вх.№1211 Д/2) на постанову Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі №905/302/26 залишено без руху. Встановлено ОСОБА_4 строк до 22.06.2026 (включно) для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом приведення її у відповідність до положень ст. 258 ГПК України, зокрема надання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі 532,48 грн за реквізитами Східного апеляційного господарського суду (що зазначені у даній ухвалі). 
19.06.2026 через підсистему "Електронний суд" до Східного апеляційного господарського суду від заявника апеляційної скарги надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. № 6837), до якої додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі № 905/302/26 у сумі 533,00 грн (за вірними реквізитами господарського суду апеляційної інстанції). 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (вх.№1211 Д/2) на постанову Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі № 905/302/26; призначено справу до розгляду; витребувано у Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/302/26.
25.06.2026 матеріали справи № 905/302/26 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2026 у зв`язку з відпусткою судді ОСОБА_6 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , суддя ОСОБА_2 , суддя ОСОБА_3 .
В судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, апелянт підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, просив суд задовольнити їх.
Заслухавши суддю-доповідача у справі, дослідивши матеріали справи та обставини справи, заслухавши апелянта, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, судова колегія зазначає таке.
Предметом апеляційного розгляду є постанова Господарського суду Донецької області про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Будь-яке демократичне суспільство забезпечує незалежність судової влади, що вважається передумовою довіри до суду, запорукою авторитету та успішності судочинства та, зрештою, ознакою правової держави.
Втручання у здійснення правосуддя, що проявляється у порушенні громадського порядку в суді, впливі на суд або суддів, неповазі до суду та суддів, використанні й поширенні інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суду, забороняються.
Одним з механізмів забезпечення незалежності суду (судді) є належне реагування на прояви неповаги до суду (судді). Повага до суду і судді (як соціальна і правова цінність) є чинником належного функціонування правової держави. 
В результаті вчинення діянь, що посягають на авторитет судової влади, фактично нівелюється принцип всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи будь-якої категорії. 
У загальному підсумку поширення прояву неповаги до суду, уникнення винними особами юридичної відповідальності за чинення такого правопорушення, відсутність забезпечення приміщень судів належною охороною призводить до невиконання українською державою своїх зобов`язань щодо забезпечення права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже на суд (суддів) покладається прямий (безпосередній) обов`язок щодо зміцнення і підтримання авторитету судової влади в суспільстві (на належному рівні), а відповідно й довіри до неї, шляхом притягнення до юридичної відповідальності осіб, які виявляють неповагу до суду (судді).
Конституція України у статті 129 прямо передбачає, що за неповагу до суду й судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності. Зазначена конституційна норма у повному обсязі кореспондується із вимогами статті 50 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до змісту якої прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом.
Господарський процесуальний кодекс України та інші нормативно-правові акти України, включаючи Закон України "Про судоустрій і статус суддів", встановлюють певні правила (конкретний порядок) поведінки у суді, які є обов`язковими для виконання всіма учасниками судового засідання.
Частинами 3, 4 статті 200 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну неповагу до суду або встановлених у суді правил. За прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання.
Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі вчинення особою дій, що свідчать про неповагу до суду або учасників судового процесу, така особа за вмотивованим судовим рішенням може бути видалена із зали судового засідання. 
З метою запобігання (протидії) випадкам порушення порядку (встановлених у суді правил) під час судового засідання, зриву розгляду судових справ через неявку учасників судових процесів (без поважних причин) на судове засідання, вчинення окремих діянь, які свідчать про явну зневагу до суду (судді) або порушення встановлених у суді правил, а також з огляду на наявність інших проблемних питань (аспектів) у правозастосуванні норм, які регулюють порядок притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за прояв неповаги (явну зневагу) до суду (судді), рішенням Ради суддів України від 26.10.2018 № 62 було удосконалено і схвалено практичні Рекомендації щодо притягнення до юридичної відповідальності за неповагу до суду (далі – Рекомендації), які направлено судам (суддям) для використання в своїй професійній діяльності (роботі).
У Рекомендаціях зазначено, що у кожному (будь-якому) випадку, коли буде виявлено і встановлено факт, що особа вчинила дії (умисно), які свідчать про неповагу (явну зневагу) до суду чи судді, необхідно вирішувати питання про притягнення винних осіб до відповідальності за ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, безпосередньо адміністративна відповідальність за прояв неповаги до суду передбачена у частині 1 статті 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, диспозиція частини першої статті 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення до об`єктивної сторони вказаного правопорушення відносить наступні діяння:
- злісне ухилення від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача,
- непідкорення зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого;
- порушення порядку під час судового засідання;
- вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, підставою для застосування до особи такої міри відповідальності як адміністративне стягнення є встановлений факт протиправної поведінки.
Розкриваючи зміст поняття "прояв неповаги до суду" слід вказати, що це поняття дуже широке та охоплює не лише конкретні порушення, але великий спектр дій чи бездіяльності, як учасників процесу, так і слухачів, що принижують авторитет правосуддя або перешкоджають його здійсненню, свідчать про "явну зневагу" до суду або встановлених в суді правил. 
Зокрема, під неповагою до суду (судді) доцільно розуміти: 1) некоректну поведінку присутніх у судовій залі; 2) образливі висловлювання на адресу судді (суду) як усті, та і в письмовій формі; 3) будь-яке умисне ігнорування виконання певної вимоги (або непокора) суду; 4) зневажливе ставлення до зауважень судді (суду), хамство (нахабне і різке спілкування з учасниками судового процесу та іншими присутніми в приміщенні суду особами), вигуки тощо.
Отже, у випадку вчинення будь-яких із вище перелічених дій, суд зобов`язаний ініціювати провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Нормативними особливостями складу даного адміністративного правопорушення є такі аспекти: 
- об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері судоустрою; 
- об`єктивна сторона адміністративного правопорушення (прояв неповаги до суду), передбаченого коментованою статтею, полягає у вчиненні таких дій: у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача, експерта, спеціаліста чи перекладача або в непідкоренні зазначених осіб та інших осіб розпорядженню головуючого суду чи в порушенні встановленого у суді порядку під час судового засідання, а так само вчинення інших будь-яких дій, які свідчать про неповагу (явну зневагу) до суду (судді) або встановлених у суді правил;
- суб`єктом цього правопорушення може бути будь-яка фізична особа, яка бере участь у судовому засіданні, або визнана (у встановленому чинним законодавством порядку) свідком, потерпілим, позивачем, відповідачем або експертом (судовим експертом, експертом з питань права), спеціалістом, перекладачем тощо;
- суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення (прояв неповаги до суду), передбаченого коментованою статтею, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. 
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За загальним правилом таке провадження має наступні стадії: порушення справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи про адміністративне правопорушення, виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Порушення справи про адміністративне правопорушення - початкова стадія адміністративного провадження, якою охоплюється комплекс першочергових процесуальних дій, що забезпечують згодом можливість розгляду справи у суді.
Початковим моментом порушення справи про адміністративне правопорушення за статтею 185-3 КУпАП слід вважати час, коли інформація про проступок, яким є прояв неповаги до суду, стала відома суду. Тобто підставою для порушення справи про адміністративне правопорушення виступає факт вчинення адміністративного правопорушення.
У межах зазначеної стадії суддя має: виявити факт протиправної поведінки, установити особу правопорушника, визначитися з первісною правовою кваліфікацією скоєного .
Закінчення стадії порушення справи про адміністративне правопорушення за загальним правилом пов`язується із складанням уповноваженою особою протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, згідно з положеннями частини 1, 5 статті 258 КУпАП, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення на складається.
Питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання. (статті 216 ЦПК України, 198 КАС України, 200 ГПК України, 330 КПК України).
Таким чином, з моменту оголошення перерви у судовому розгляді справи або одразу після закінчення судового засідання суд фактично констатує вчинення особою дій, ознаки яких підпадають під дію статті 185-3 КУпАП, завершує стадію порушення справи про адміністративне правопорушення і переходить до наступної стадії, якою є розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на це, інші підготовчі дії до розгляду справи про адміністративне правопорушення, які передбачені статтею 278 КУпАП, судом (суддею) не проводяться.
Відповідно до частини 1 статей 221, 221-1 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, місцеві господарські та адміністративні суди, апеляційні суди та Верховний Суд.
При цьому, справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею-доповідачем зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено правопорушення, передбачено статтею 185-3 КУпАП.
З моменту оголошення судом перерви в судовому розгляді справи для розгляду питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду дії суду (судді) переходять в площину адміністративного процесу, у зв`язку із чим суд повинен керуватися нормативними положеннями статей 276-285 КУпАП, які визначають загальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення щодо цих постанов.
У відповідності до зазначених норм, розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з того, що головуючий на засіданні оголошує: склад суду, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, права та обов`язки інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення (законні представники та представники, захисник, свідок,експерт, перекладач), передбачені статтями 168-274 КУпАП.
Після роз`яснення прав та обов`язків, суд переходить до заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів та вирішення клопотань.
Відповідно до статті 284 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Господарського суду Донецької області у складі судді ОСОБА_5 після передачі справи з Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду перебуває справа №234/7728/21 за позовом ОСОБА_4 , м.Краматорськ Донецької області, до держави Україна в особі:1) Головного управління Національної поліції в Донецькій області, м.Покровськ Донецької області, 2) Департаменту патрульної поліції, м.Київ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 1) Державної казначейської служби України, м.Київ, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біг-Технікс", м.Харків, про стягнення матеріальної шкоди, розмір якої позивач неодноразово змінював шляхом збільшення та зменшення.
01.05.2026 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Донецької області надійшла заява (вих.№0260501/1 від 01.05.2026, вх.№01-41/3207/26) ОСОБА_4 (позивача) про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду справи №234/7728/21.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.05.2026 визнано заяву про відвід судді необґрунтованою та відповідно до вимог абз.1 ч.3. ст.39 Господарського процесуального кодексу України передано справу №234/7728/21 для вирішення питання про відвід на автоматичний розподіл для розгляду суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2026 для розгляду заяви визначено склад суду (головуючий суддя ОСОБА_7 ), якому того ж дня передано всі матеріали справи №234/7728/21.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви про відвід.
Після вирішення питання про відвід 07.05.2026 справу повернуто для продовження розгляду, що підтверджується витягом із журналу №06-04 реєстрації руху справ між суддями в господарському суді (а.с. 5-8).
Оскільки у заяві про відвід ОСОБА_4 п`ять разів допустив у сторону суду висловлювання "особа в чорному мішку ОСОБА_5 " (а.с.1-4 (арк.25, 33-35 заяви про відвід)), ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.05.2026 у справі №234/7728/21 (а.с.9) виділено в самостійне провадження матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185-3 КУпАП, передано їх для здійснення автоматизованого розподілу як окремої судової справи та призначено на 12.05.2026 о 14:00 год судове засідання з розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 .
Відповідно до протоколу від 07.05.2026 передачі судової справи раніше визначеному складу суду (а.с.10) справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КУпАП, присвоєно унікальний номер 905/302/26 (головуючий суддя ОСОБА_5 ).
Тобто, з матеріалів справи вбачається, що суддя ОСОБА_5 , виявивши вчинення з боку ОСОБА_4 дій, які свідчать про прояв неповаги до суду, а також після вирішення питання про відвід судді ОСОБА_5 в день повернення справи для подальшого розгляду ініціювала виділення в самостійне провадження матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185-3 КУпАП, що спростовує доводи апелянта про порушення господарським судом першої інстанції порядку негайного розгляду справи про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.
Частиною 2 статті 277 КУпАП встановлений скорочений строк розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 185-3 КУпАП - протягом доби. Зазначений строк слід обраховувати з дня виявлення правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185-3 КУпАП, не складається.
Водночас відповідно до статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП, розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У випадку притягнення особи до відповідальності за статтею 185-3 КУпАП, справу може бути розглянуто і за відсутності такої особи, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо не надійшло клопотання про відкладання розгляду справи (частина 1 статті 268 КУпАП).
В даному випадку з метою дотримання права ОСОБА_4 на його повідомлення про час та місце розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності для надання можливості взяти участь у її розгляді, ухвалою Господарського суду Донецької області справу №905/302/26 було призначено на 12.05.2026 о 14:00 год. 
12.05.2026 розгляд справи №905/302/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КУпАП (із занесенням ухвали до протоколу судового засідання без складення окремого процесуального документа), перенесено на 22.05.2026 о 14:00 год у зв`язку з неможливістю надати вчиненому діянню належну кваліфікацію (а саме встановити, чи вчинено його повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення) до закінчення розгляду Східним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на постанову від 15.04.2026 у справі №234/7728/21 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за неповагу до суду (а.с.23).
В подальшому, 22.05.2026 за клопотанням ОСОБА_4  Господарський суд Донецької області ухвалив із занесенням ухвали до протоколу судового засідання без складення окремого процесуального документа оголосити перерву в засіданні з розгляду справи №905/302/26 до 26.05.2026 о 14:30 год (для надання документів і доказів до матеріалів цієї справи).
З вказаного вбачається, що метою перенесення судових засідань з розгляду справи №905/302/26 про притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.185-3 КУпАП, зокрема стала гарантія (забезпечення) реалізації учасником справи ( ОСОБА_4 ) прав, наданих Законом. 
Слід також звернути увагу на різну правову природу понять строку розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності та строку накладення адміністративного стягнення, яким є встановлений законом часовий проміжок, упродовж якого уповноважений орган або посадова особа має право прийняти постанову про притягнення до відповідальності. За КУпАП строки притягнення – це максимальний час від вчинення (або виявлення) правопорушення до моменту прийняття остаточної постанови, після спливу якого провадження підлягає обов`язковому закриттю відповідно до пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Натомість строк розгляду справи має організаційно-процесуальний характер і спрямований на регламентацію діяльності органу, недотримання такого строку само по собі не має наслідком закриття провадження у справі.
Станом на момент ухвалення оскаржуваної постанови суду першої інстанції від 26.05.2026 у справі № 905/302/26 строк притягнення особи ( ОСОБА_4 ) до адміністративної відповідальності не сплив, що спростовує доводи апелянта з приводу наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що зміст заяв про відвід та про участь в судовому засіданні, поданих ОСОБА_4 після того, як 14.04.2026 в перебігу розгляду суддею Господарського суду Донецької області ОСОБА_5 справи №234/7728/21 ОСОБА_4 викрикував образливі висловлювання на адресу суду як установи і головуючої судді, за що пізніше був притягнутий до адміністративної відповідальності (постанова Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі №234/7728/21), свідчить про явну, навмисну і повністю усвідомлювану зневагу до судді, яку (зневагу) ОСОБА_4 виявляє свідомо, вперто, наполегливо і цілеспрямовано.
Отже, на думку господарського суду першої інстанції, ОСОБА_4 умисно вчинив адміністративне правопорушення – виявив до суду неповагу, продовживши допускати образливі висловлювання (цього разу не усно, а письмово) на адресу судді, що свідчить про очевидну зневагу до суду та встановлених у суді правил.
Дослідивши заяви про відвід та про участь в судовому засіданні, в яких ОСОБА_4 допустив висловлювання на адресу судді, які виражають явну і повністю усвідомлювану зневагу до суду; врахувавши умисність зазначених дій (підтверджується відсутністю спонтанності при написанні заяв та запереченням своєї вини), характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а також наслідки правопорушення (систематична, не випадкова і не емоційна протиправна поведінка ОСОБА_4 вказує на свідоме, навмисне і цілеспрямоване порушення правил поведінки в суді – вираження неповаги до суду, що характеризується втручанням в діяльність зі здійснення правосуддя шляхом приниження честі та гідності судді), господарський суд першої інстанції дійшов висновків, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП.
В свою чергу суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та дослідивши протокол судового засідання від 26.05.2026 у справі № 905/302/26 вважає висновок Господарського суду Донецької області про наявність ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185-3 КУпАП, обґрунтованим. 
Висловлювання ОСОБА_4 в поданій до Господарського суду Донецької області заявах про відвід судді ОСОБА_5 та проведення судового засідання в режиму відеоконференції - "особа в чорному мішку ОСОБА_5 " характеризуються судом апеляційної інстанції як умисні протиправні дії (систематичне, свідоме, навмисне і цілеспрямоване порушення правил поведінки), що принижують авторитет, гідність або перешкоджають законній діяльності як судді ОСОБА_5 , так і судової влади в цілому, класифікуються як прояв неповаги до суду і кваліфікуються за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП. 
Доводи апелянта, що висловлювання "особа в чорному мішку ОСОБА_5 " є оціночними судженнями та відповідно до практики ЄСПЛ не підлягають доведенню як "істинні" або "неправдиві", не впливають на можливість визнання їх як прояв неповаги до суду крізь призму загальновизнаних норм етичної поведінки (мають явні ознаки зневажливої лексики в контексті її вживання).
При цьому, судом враховано, що прояв неповаги до суду може бути виявлений не лише під час проведення судового засідання (усно), а й у письмових чи електронних процесуальних документах (використання образливих, нецензурних висловлювань, принизливих характеристик на адресу суду чи учасників справи у позовах, клопотаннях чи відзивах, дискредитаційних чи зневажливих тверджень у тексті таких документів), що відповідає диспозиції частини першої статті 185-3 КУпАП – "а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил". 
Водночас будь-які сумніви ОСОБА_4 щодо правомірності створення суду не виправдовують проявів неповаги до суду (судді). Відповідно до статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
У ст.33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В силу положень статті 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер та обставини правопорушення, ступінь вини та особу порушника, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену статтею 23 Кодексу, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_4 єдиним можливим уявляється застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Тим самим суд ухвалив притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185-3 Кодексу, що відповідає практичній реалізації принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності, за якого конкретний розмір штрафу визначається судом у межах санкції з урахуванням усіх обставин справи.
В даному випадку ключовим фактором при визначенні розміру штрафу, що відповідає характеру порушення та конкретним обставинам справи, стало внутрішнє переконання суду, сформоване на основі оцінки сукупності доказів та обставин справи, зокрема, усвідомлюваної зневаги ОСОБА_4 до суду, про що свідчить про повторюваність дій в перебігу розгляду справи №234/7728/21 та їх продовження в перебігу розгляду справи №905/302/26), незважаючи на наявність адміністративного провадження щодо нього з приводу вчинення аналогічного правопорушення, а також відсутність пом`якшуючих обставин (невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення під час розгляду справи №905/302/26), з чим погоджується і господарський суд апеляційної інстанції.
При цьому, судом першої інстанції не було встановлено повторності вчинення того самого адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративної правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП і накладено штраф в максимальному розмірі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 185-3 КУпАП. 
Виходячи з наявних у справі доказів та встановлених судом обставин, суд першої інстанції розглянув справу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, з додержанням встановленого Законом порядку та дійшов обґрунтованого висновку про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті судового рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, в цілому правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
В свою чергу встановлення ознак або фактів дисциплінарного проступку судді місцевого господарського суду, на які вказує апелянт, не входить до повноважень господарського суду апеляційної інстанції.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
Доводи та міркування скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у даній справі, та не впливають на прийняття рішення у даному спорі.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана постанова Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі №905/302/26 підлягає залишенню без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Постанову Господарського суду Донецької області від 26.05.2026 у справі № 905/302/26 залишити без змін.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що:
- відповідно до ч.ч.1,3 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу (Господарського суду Донецької області);
- згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. 
Постанова набирає чинності з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню.
Повна постанова складена 13.07.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Суддя ОСОБА_2 

Суддя ОСОБА_3