Справа № 712/8260/26
Провадження № 2/712/4580/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі – Чумак Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод користування власністю,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування спільним майном.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 , набута на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 12 липня 2022 року приватним нотаріусом Захарченко А.І. за реєстровим № 703.
Інші 2/3 частки у праві власності на зазначену квартиру належать відповідачу ОСОБА_2 , з яких 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право власності, виданого Соснівським районним виконавчим комітетом 11 вересня 2002 року, та 1/3 частка - на підставі договору дарування, посвідченого 01 грудня 2025 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В. за реєстровим № 1909.
Позивач посилався на те, що після оформлення у 2022 році спадкових прав, враховуючи прохання відповідача та стан здоров`я їхньої матері, він протягом тривалого часу не наполягав на фактичному вселенні до квартири та надав можливість відповідачу користуватися нею у повному обсязі. Сам позивач у цей період проживав в іншому місці та винаймав житло.
У вересні 2025 року позивач зареєстрував своє місце проживання у спірній квартирі, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 29 вересня 2025 року № 2025/014229029, після чого мав намір фактично користуватися належним йому житлом.
За твердженням позивача, реалізувати своє право співвласника він не зміг, оскільки відповідач не надала йому ключів від вхідних дверей квартири та не звільнила жодної із житлових кімнат для його проживання.
25 квітня 2026 року у зв`язку з неможливістю потрапити до квартири позивач звернувся до працівників поліції. Як зазначено у позові, під час відповідного виїзду було зафіксовано відсутність у нього доступу до житла. Із телефонної розмови працівника поліції з відповідачем, зафіксованої на відеозаписі з нагрудної камери, остання повідомила, що перебуває за межами України, кімнату для користування позивачем не звільнила та дублікат ключів не виготовила, пообіцявши вирішити ці питання після повернення в Україну. На підтвердження наведених обставин позивач послався, зокрема, на відповідь Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції від 03 червня 2026 року.
Після повернення відповідача в Україну позивач, за його твердженням, повторно звертався до неї з вимогою надати йому можливість користуватися квартирою, однак домовленості між співвласниками досягнуто не було.
З метою досудового врегулювання спору 07 травня 2026 року позивач направив відповідачу письмову вимогу, у якій просив передати йому комплект ключів від квартири, усунути перешкоди у користуванні нею та звільнити для його проживання житлову кімнату, площа якої найбільшою мірою відповідала б належній йому 1/3 частці у праві власності.
Враховуючи, що квартира складається із трьох житлових кімнат площею 17,7 кв. м, 9,8 кв. м та 12,2 кв. м, позивач просив передати у його користування житлову кімнату площею 12,2 кв. м.
Зазначену вимогу відповідач отримала 09 травня 2026 року, однак, як стверджував позивач, добровільно її не виконала, ключі від квартири йому не передала та відповідну житлову кімнату не звільнила.
Посилаючись на те, що він як співвласник позбавлений можливості фактично користуватися належним йому майном, а згоди щодо порядку користування квартирою між співвласниками до звернення до суду досягнуто не було, позивач просив суд захистити його право шляхом усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування нею відповідно до часток сторін у праві спільної часткової власності.
Одночасно з позовом позивач заявив клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання щодо технічної можливості встановлення порядку користування спірною квартирою та визначення можливих варіантів такого користування між співвласниками відповідно до належних їм часток.
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.06.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду.
У ході розгляду справи сторони дійшли згоди щодо конкретного порядку користування квартирою. Позивач підтримав вимоги про встановлення такого порядку та усунення перешкод у користуванні належним йому майном, а відповідач проти їх задоволення не заперечувала та визнала позов.
Зокрема, сторони погодили, що у користування позивача ОСОБА_1 передається житлова кімната літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією; у користуванні відповідача ОСОБА_2 залишаються житлова кімната літ. «4» площею 17,7 кв. м з балконом та житлова кімната літ. «5» площею 9,8 кв. м, а коридор літ. «1» площею 11,6 кв. м, кухня літ. «3» площею 7,2 кв. м, комора літ. «2» площею 1,0 кв. м, вбудована шафа літ. «6» площею 0,3 кв. м, ванна літ. «7» площею 3,0 кв. м та туалет літ. «8» площею 1,4 кв. м залишаються у спільному користуванні співвласників.
Відповідач також не заперечувала проти звільнення від належних їй речей житлової кімнати літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією та передачі позивачу комплекту ключів від вхідних дверей квартири.
В судовому засіданні позивач та його представник – Джирма А.В. позов підтримали, просили задовольнити. Представник зазначила, що питання, для вирішення якого позивачем заявлялося клопотання про проведення експертизи, фактично перестало бути спірним, а встановлення обставин, необхідних для вирішення справи, не потребує спеціальних знань, отже необхідність у проведенні експертизи відпала. Позивач погодився на наступний порядок користування: у користування позивача ОСОБА_1 передається житлова кімната літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією; у користуванні відповідача ОСОБА_2 залишаються житлова кімната літ. «4» площею 17,7 кв. м з балконом та житлова кімната літ. «5» площею 9,8 кв. м, а коридор літ. «1» площею 11,6 кв. м, кухня літ. «3» площею 7,2 кв. м, комора літ. «2» площею 1,0 кв. м, вбудована шафа літ. «6» площею 0,3 кв. м, ванна літ. «7» площею 3,0 кв. м та туалет літ. «8» площею 1,4 кв. м залишаються у спільному користуванні співвласників. Разом із тим, зазначав на необхідності звільнити зазначену кімнату від належних відповідачу речей та меблів та в подальшому надати йому безперешкодний доступ до неї.
Представник відповідачки – адвокат Дмитренко Р.М. не заперечував проти того, що у користування позивача ОСОБА_1 передається житлова кімната літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією; у користуванні відповідача ОСОБА_2 залишаються житлова кімната літ. «4» площею 17,7 кв. м з балконом та житлова кімната літ. «5» площею 9,8 кв. м, а коридор літ. «1» площею 11,6 кв. м, кухня літ. «3» площею 7,2 кв. м, комора літ. «2» площею 1,0 кв. м, вбудована шафа літ. «6» площею 0,3 кв. м, ванна літ. «7» площею 3,0 кв. м та туалет літ. «8» площею 1,4 кв. м залишаються у спільному користуванні співвласників. Не заперечувала проти звільнення від належних їй речей житлової кімнати літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією та передачі позивачу комплекту ключів від вхідних дверей квартири.
У судовому засіданні 15 вересня 2026 року представником відповідача передано позивачу примірник ключів від вхідних дверей спірної квартири, про що складено відповідний акт від 15 вересня 2026 року. Таким чином, на час вирішення справи судом вимога позивача в частині фактичної передачі йому ключів від вхідних дверей квартири виконана відповідачем добровільно.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.
Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
За змістом частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Отже, при встановленні порядку користування майном право спільної часткової власності на об`єкт не припиняється, виділу частки в натурі не відбувається, а суд визначає лише порядок реалізації співвласниками належного кожному з них права користування спільним майном.
Судом установлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/3 частка у праві власності на спірну квартиру по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 12 липня 2022 року приватним нотаріусом Захарченко А.І. за реєстровим № 703.
Відповідачу  ОСОБА_2 належать 2/3 частки у праві власності на квартиру, з яких 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право власності, виданого Соснівським районним виконавчим комітетом 11 вересня 2002 року, та 1/3 частка - на підставі договору дарування, посвідченого 01 грудня 2025 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В. за реєстровим № 1909.
Згідно з технічною документацією квартира складається, зокрема, із трьох житлових кімнат: літ. «4» площею 17,7 кв. м, літ. «5» площею 9,8 кв. м та літ. «9» площею 12,2 кв. м, а також приміщень загального призначення.
Запропонований сторонами порядок користування не передбачає поділу квартири в натурі та не змінює розміру належних сторонам часток у праві власності. Він визначає виключно порядок фактичного користування окремими житловими приміщеннями, залишаючи приміщення загального призначення у спільному користуванні співвласників.
При цьому кімната літ. «9» площею 12,2 кв. м, яку сторони погодили передати у користування позивача, є окремою житловою кімнатою, тоді як у користуванні відповідача, якій належить 2/3 частки у праві власності, залишаються дві житлові кімнати загальною площею 27,5 кв. м.
Суд ураховує, що запропонований порядок користування погоджений обома співвласниками, відповідач його не оспорює та визнає позовні вимоги, а матеріали справи не містять обставин, які б свідчили, що такий порядок суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Перевіривши наведений сторонами порядок користування квартирою, суд не встановив обставин, які перешкоджали б прийняттю визнання відповідачем позову.
Щодо заявленого позивачем клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи суд зазначає таке.
За змістом статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності умов, зокрема якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких установити відповідні обставини неможливо.
Первісно необхідність проведення експертизи позивач обґрунтовував потребою визначення технічно можливого варіанта порядку користування квартирою відповідно до часток співвласників.
Водночас у ході судового розгляду сторони самостійно погодили конкретний порядок користування квартирою. Номери, призначення та площі приміщень визначені технічною документацією, їх характеристики сторонами не оспорюються. Відповідач погодилася з передачею позивачу у користування конкретної ізольованої житлової кімнати та не заперечує проти визначеного сторонами режиму користування іншими приміщеннями квартири.
Таким чином, питання, для вирішення якого позивачем заявлялося клопотання про проведення експертизи, фактично перестало бути спірним, а встановлення обставин, необхідних для вирішення справи, не потребує спеціальних знань.
Разом із тим сама по собі передача позивачу ключів від вхідних дверей квартири не свідчить про повне усунення перешкод у здійсненні ним права користування належним йому майном.
Судом враховано, що в судовому засіданні 15 вересня 2026 року представником відповідача передано позивачу примірник ключів від вхідних дверей спірної квартири, про що складено відповідний акт від 15 вересня 2026 року. Отже, на час вирішення справи судом вимога позивача в частині фактичної передачі йому ключів від вхідних дверей квартири виконана відповідачем добровільно.
Як встановлено під час розгляду справи, у житловій кімнаті літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією, яка відповідно до визначеного сторонами порядку має бути передана у користування позивача, знаходяться речі та меблі відповідача. Зазначена обставина сторонами не заперечувалася.
Встановлення судом порядку користування квартирою має забезпечувати не формальне, а реальне здійснення кожним зі співвласників права користування визначеним йому приміщенням. Тому залишення у кімнаті, переданій в індивідуальне користування позивача, речей та меблів іншого співвласника, а так само створення перешкод у доступі до цієї кімнати, унеможливлювало б фактичне виконання встановленого судом порядку користування.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є не лише визначення житлової кімнати, яка передається у його користування, але й покладення на відповідача обов`язку звільнити цю кімнату від належних їй речей та меблів і забезпечити позивачу безперешкодний доступ до неї через приміщення квартири, залишені у спільному користуванні сторін.
Керуючись статтями 15, 16, 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 103, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою -задовольнити.
Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частки та ОСОБА_2 в розмірі 2/3 часток:
-передати у користування ОСОБА_1 житлову кімнату літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією;
-залишити у користуванні ОСОБА_2 житлову кімнату літ. «4» площею 17,7 кв. м з балконом та житлову кімнату літ. «5» площею 9,8 кв. м;
-залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коридор літ. «1» площею 11,6 кв. м, кухню літ. «3» площею 7,2 кв. м, комору літ. «2» площею 1,0 кв. м, вбудовану шафу літ. «6» площею 0,3 кв. м, ванну літ. «7» площею 3,0 кв. м та туалет літ. «8» площею 1,4 кв. м.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити ОСОБА_1 вільний та безперешкодний доступ до житлової кімнати літ. «9» площею 12,2 кв. м з лоджією, переданої йому в користування відповідно до встановленого судом порядку користування квартирою, у тому числі звільнити зазначену кімнату від належних їй речей та меблів.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 15.09.2026 року.
Головуючий Т.Є.Троян
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_3 .