Справа №591/11163/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.	
Номер провадження 33/816/133/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Максименко Ю.П., розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 23 жовтня 2024 року о 00 год. 20 хв. у м. Суми, вул. Харківська, 5/1, керував т/з Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою Alcotest Drager 7510, проба позитивна – 0,75 проміле, водій з результатом згоден.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись з таким судовим рішенням особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не було враховано, що у переліку документів, доданих до складеного відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як додаток, відсутня Декларація про відповідність та Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме Драгера 7510 і такі документи матеріали справи не містять.
Крім того, апелянт вказує, що поза увагою судді залишилось, що його огляд на стан сп`янінню взагалі реально не здійснювався і незрозумілим є те, яким чином працівники поліції встановили у нього ознаки сп`яніння. Крім того, примірник Акту огляду йому вручено не було, час його складання не вказано і з його змістом він ознайомлений не був, а тому, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не може бути визнаний допустимим доказом, так як здобутий з порушенням визначеної Законом процедури. При цьому, оформляючи Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, його попросили підписатись, що він продув Драгер, і у такий спосіб отримали його підпис у графі «з результатами огляду згодний». 
Також, як зазначає апелянт, судом безпідставно не прийнято до уваги, що в матеріалах справи відсутнє Направлення його на огляд з метою виявлення стану алкогольного і відеозаписом не підтверджується, що після проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, при пропозиції пройти огляд в медичному закладі, йому вручається таке Направлення. Пройти огляд в медичному закладі працівники поліції взагалі не пропонували, а після його прохань пройти огляд в медзакладі, запропонували чекати до ранку і свідком цих подій був гр. ОСОБА_2 , який підтвердив це в судовому засіданні. 
Апелянт вказує, що він не був згоден з результатом продування газоаналізатора Драгера на місці і неодноразово стверджував, що алкогольні напої не вживав, а вжите напередодні пиво ніяким чином не вплинуло б на його стан, а тому, він і погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, бо був впевнений в тому, що тверезий. Своїм підписом в Акті огляду та на чеку Драгера він лише підтвердив той показник, який побачив, а не згоду з цим показником, і вимушено відмовився від медичного огляду, оскільки працівниками поліції йому не було запропоновано негайно пройти такий огляд, як передбачає законодавство.
Крім того, апелянт звертає увагу, що перед проведенням його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою Алкотеста Драгер, не було проведено контрольного тестування приладу щодо відсутності в ньому вмісту алкоголю, що могло б вплинути на отриманий результат, і ця обставина судом безпідставно не була прийнята.
Також, апелянт наголошує, що йому не було роз`яснено ні право на захист, ні наслідки складання протоколу та відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Захисник Максименко Ю.П подала до суду клопотання, в яких просила визнати процедуру огляду ОСОБА_1 на встановлення стану сп`яніння такою, такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, а її результати – недійсними, скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2024 року, а провадження у справі за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно його підзахисного закрити, на підставі п.7 ч. 1 ст. 247, ч. 6 ст. 38 КУпАП, з посиланням на те, що з часу інкримінованого її підзахисному адміністративного правопорушення минуло більше року. Крім того, захисник просила долучити додаткові пояснення до апеляційної скарги як ОСОБА_1 , так і її, в яких останні вказують, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений з порушенням вимог ст. 35 «Закону України «Про національну поліцію», що поліцейські конкретно не вказали які у нього ознаки сп`яніння, не отримали згоду з результатом проведеного огляду. Також, у додаткових поясненнях захисник зауважувала і на тому, що в Акті огляду зазначено результат 0, 075 проміле, а не 0, 75 проміле.
Доповівши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Максименко Ю.П., які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_1 під час судового розгляду даної справи, вину не визнав та пояснював, що він взагалі не вживає алкогольні напої. Захисник Дем`яненко Н.П. підтримала позицію свого підзахисного та просила закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, судом, в якості свідка, було допитано знайомого ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
У своїх поясненнях свідок вказував, що 22 жовтня 2024 року відпочивав на базі «Вітязь», а о 22 год. 00 хв. зателефонував ОСОБА_1 , щоб він довіз його додому до дівчини на вул. Павла Скоропадського. Коли вони їхали по вул. Харківській, і це вже було 23 жовтня 2024 року, їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_1 сплатив штраф за те, що у нього не було страховки, і у процесі спілкування, працівники поліції повідомили, що виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що останній повідомив, що хоче пройти огляд у медичному закладі. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що у такому випадку необхідно чекати до ранку. Потім ОСОБА_1 пройшов тест на Алкотестері, з результатом погодився, але сказав, що він взагалі не п`є.
Проте, незважаючи на такі пояснення особи, відносно якої було складеного протокол, його захисника та свідка, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення була встановлена суддею з врахуванням зібраних у справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №156762 від 23 жовтня 2024 року, роздруківки тесту №246 від 23 жовтня 2024 року з результатом 0,75 проміле, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 погодився з результатом проведеного йому огляду, а також, відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх сумнівність, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, вказаний відеозапис було проглянуто і апеляційним судом, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, і на спростування апеляційних доводів, саме його даними підтверджується зупинка транспортного засобу під керуванням, як було встановлено ОСОБА_3 , у комендантську годину, що в умовах воєнного стану, який діє на даний час, заборонено, виявлення у нього ознак сп`яніння, його добровільна згода, на пропозицію працівників поліції, пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та виявлений позитивний результат - 0,75 проміле, з яким останній був згоден. Вказані обставини і стали підставою для складання відносно ОСОБА_3 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки допустимою нормою є 0,2 проміле.
Також, апеляційний суд наголошує, що зі змістом складеного протоколу ОСОБА_3 був ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені, останній особисто підписав вказаний протокол, у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті правопорушення» своїх заперечень чи зауважень не склав. Крім того, ОСОБА_3 особисто підписав і Акт його огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому також зазначив свою згоду з результатом 0,75 проміле.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що доказів на підтвердження того, що газоаналізатор Drager Alcotest 7510, за допомогою якого було здійснено огляд ОСОБА_3 , використовувався без дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки, як встановлено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», матеріали даної справи не містять, а тому, доводи захисника в цій частині є надуманими та безпідставними.
Апеляційним судом не було встановлено і обставин, які б вказували на те, що при спілкуванні з ОСОБА_3 , чи при складанні відносно нього адміністративного матеріалу, працівниками поліції не було дотримано Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, а тому, доводи захисника про порушення процедури проведення її підзахисному огляду на визначення стану сп`яніння, також є такими, що не заслуговують на увагу.
У даному випадку, апелянтом не наведено будь-яких доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, і рішення судді суду першої інстанції в частині визнання останнього винним за вказаною статтею є законним та обґрунтованим.
Що стосується вимог захисника щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, то вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення та особу винного, призначив останньому безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що вказане правопорушення не є триваючим і як встановлено ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як зазначено у протоколі серії ЕПР1 №156762, датою вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено 23 жовтня 2024 року і річний строк накладення адміністративного стягнення фактично закінчився б 23 жовтня 2025 року, проте, судове рішення суддею суду першої інстанції у даній справі постановлено 13 грудня 2024 року, тобто, адміністративне стягнення було накладено на останнього в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
З врахуванням як вищезазначеного, а також тих обставин, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, за яких постанова судді підлягала б до скасування з прийняттям апеляційним судом нової постанови під час апеляційного перегляду не встановлено, підстави для задоволення вимог апелянта щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відсутні. 
Керуючись ст. 294,295 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.