Справа № 164/167/26 
п/с 2/164/715/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2026 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,
при секретарі Шумік О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс”до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 36475 гривень 81 копійка, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитноїзаборгованості на загальну суму 36475 гривень 81 копійка. Свої вимоги обґрунтували тим, що 27 листопада 2020 року ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 226254736 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на суму 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” 27 листопада 2020 року було перераховано грошові кошти на суму 10000 гривень на банківську карту відповідачаОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що свідчить про прийняття останньою пропозиції кредитодавця ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога”. Додатковою угодою від 30 листопада 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 рокусторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 200 гривень. Додатковою угодою від 6 грудня 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 рокусторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1300 гривень. Додатковою угодою від 24 грудня 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року було продовжено строк, на який надано кредит, на двадцять сім днів. ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” 30 листопада 2020 року було перераховано на банківську карту відповідачаОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти на суму 200 гривень, а 6 грудня 2020 року - на суму 1300 гривень. Свої зобов`язання за укладеним договором та додатковими угодами до нього ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” виконало у повному обсязі. Загальна сума заборгованості по кредитному договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року на момент подання позовної заяви становить 36475 гривень 81 копійка, з них: 11499 гривень 54 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 24976 гривень 27 копійок - заборгованість по відсотках за користування кредитом. 28 листопада 2018 року між ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ „Таліон плюс” було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ „Таліон плюс” перейшло право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року. 5 серпня 2020 року між ТОВ „Таліон плюс” та ТОВ „Фінансова компанія „Онлайн фінанс” було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ „Фінансова компанія „Онлайн фінанс” перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року. 11 липня 2025 року між ТОВ „Фінансова компанія „Онлайн фінанс” та ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” було укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року. Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по кредитному договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року на загальну суму 36475 гривень 81 копійка та судові витрати по даній справі.
Представник позивача - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” Поляков О.В. в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1  на виклик в судове засідання не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлялася судом про час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про одержання судової повістки, про причини неявки суд не повідомила.
Згідно з ч. 5-7 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1-5, 9-10 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1  була належним чином завчасно повідомленою про час та місце розгляду справи.
Враховуючи те, що представник позивача у поданій до суду заяві не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності та у відсутності відповідача, в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” Полякова О.В. та відповідача Книш О.О., ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України „Про електронну комерцію”, який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов?язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію” електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію”).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг” електронний підпис є обов?язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб?єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
В судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 2020 року ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 226254736 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на суму 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” 27 листопада 2020 року було перераховано грошові кошти на суму 10000 гривень на банківську карту відповідачаОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що свідчить про прийняття останньою пропозиції кредитодавця ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога”. Додатковою угодою від 30 листопада 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 рокусторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 200 гривень. Додатковою угодою від 6 грудня 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 рокусторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1300 гривень. Додатковою угодою від 24 грудня 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року було продовжено строк, на який надано кредит, на двадцять сім днів. ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” 30 листопада 2020 року було перераховано на банківську карту відповідачаОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти на суму 200 гривень, а 6 грудня 2020 року - на суму 1300 гривень. Свої зобов`язання за укладеним договором та додатковими угодами до нього ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” виконало у повному обсязі. Загальна сума заборгованості по кредитному договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року на момент подання позовної заяви становить 36475 гривень 81 копійка, з них: 11499 гривень 54 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 24976 гривень 27 копійок - заборгованість по відсотках за користування кредитом. 28 листопада 2018 року між ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ „Таліон плюс” було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ „Таліон плюс” перейшло право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року. 5 серпня 2020 року між ТОВ „Таліон плюс” та ТОВ „Фінансова компанія „Онлайн фінанс” було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ „Фінансова компанія „Онлайн фінанс” перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року. 11 липня 2025 року між ТОВ „Фінансова компанія „Онлайн фінанс” та ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” було укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року. Зазначені обставини встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року та додатків до нього, додаткової угоди від 30 листопада 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року та додатків до неї,додаткової угоди від 6 грудня 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року та додатків до неї, додаткової угоди від 24 грудня 2020 року до кредитного договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року, алгоритму дій ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” стосовно укладення кредитних договорів, довідки щодо дій позчальника ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога”, алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога”, заявки ОСОБА_1 на отримання грошових коштів у кредит від 27 листопада 2020 року, Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога”, виписки з особового рахунку ОСОБА_1 по кредитному договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року, розрахунку заборгованості ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року, розрахунку заборгованості ТОВ „Таліон плюс” за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року, довідок ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” від 27 листопада 2020 року, 30 листопада 2020 року та 6 грудня 2020 року про перерахування коштів відповідачу ОСОБА_1 , договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 рокута додатків до нього, договору факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 рокута додатків до нього, договору факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 рокута додатків до нього. 
Судом встановлено, що між ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 226254736 від 27 листопада 2020 року у формі електронного документу, який підписано електронними підписами сторін. Із запропонованими умовами договору відповідач ознайомилася та погодилася з ними. 
Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов?язків (ст.ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов?язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З представленого позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач свої зобов?язання щодо повернення кредиту у встановлений договором строк не виконала.
Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” докази суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Відповідачем ОСОБА_1  відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Відповідач не спростувала розмір та порядок нарахування відсотків за договором, контррозрахунку суми нарахованих відсотків, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку не надала, а тому у суду відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану суму заборгованості за кредитним договором № 226254736 від 27 листопада 2020 року.
Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки матеріалами справи підтверджується, що ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога” надало відповідачу ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на загальну суму 11500 гривень на її картковий рахунок, а відповідачем ОСОБА_1  порушено умови вказаного кредитного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору нею своєчасно не сплачувалися, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Фінансова компанія „Ейс”, до якого згідно умов договору факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року перейшло право вимоги, 36475 гривень 81 копійку заборгованості по кредитному договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України „Про судовий збір” при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0.8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” 2662 гривень 40 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.
Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно сторони, на яку судовим рішенням покладено витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; у межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В судовому засіданні встановлено, що згідно умов договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткової угоди до нього від 1 вересня 2025 року, протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, акта прийому-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” були понесені витрати на правничу допомогу на загальну суму 7000 гривень.
Відповідачем ОСОБА_1 клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду подано не було, неспівмірність таких витрат нею не доведена, а тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс” 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 516, 525-526, 527, 530, 536, 599, 610, 634, 638, 1046-1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс” (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, б. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956, р/р НОМЕР_3 у АТ „Універсал Банк”, МФО 322001) заборгованість по кредитному договору № 226254736 від 27 листопада 2020 року на загальну суму 36475 (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 81 копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс” (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, б. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956, р/р НОМЕР_3 у АТ „Універсал Банк”, МФО 322001) 9662 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві) гривень 40 копійок судових витрат.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте Маневицьким районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс”, юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, б. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 7 вересня 2026 року.

Суддя районного суду    О.В. Невар