Справа № 752/9017/26 
Провадження № 2/752/9956/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

09.09.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (далі - відповідач, Банк), в якому просив:
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за договором кредиту № 501512235 від 16.06.2025, укладеним між позивачем та Банком, з огляду на нікчемність підпункту «б» пункту 1 цього договору про встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування), виключивши плату за розрахунково-касове обслуговування на загальну суму 112 800,00 грн з графіка платежів, та здійснити зарахування грошових коштів, сплачених позивачем як плата за розрахунково-касове обслуговування, в рахунок погашення кредитної заборгованості за вказаним договором; а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 6 000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.06.2025 між ним та АТ «СЕНС БАНК» підписано Оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501512235, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов Угоди позивачу надано кредит готівкою в розмірі 100 000,00 грн з денною процентною ставкою 0,08 %, загальні витрати за споживчим кредитом визначено в сумі 112 820,42 грн, дата повернення кредиту - 16.06.2029.
Підпунктом «б» пункту 1 Договору передбачено обов`язок позивача щомісячно сплачувати 2,35 % від суми кредиту за обслуговування (управління) кредитом (комісія за розрахунково-касове обслуговування), яка нараховується Банком з дня надання кредиту по дату його повернення відповідно до Графіка платежів (Додаток № 1 до Угоди).
Позивач вважає зазначену умову договору нікчемною, оскільки вона суперечить вимогам частин першої, другої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», якими передбачено безоплатність надання кредитодавцем споживачу інформації про стан його заборгованості за договором про споживчий кредит, а умови договору про споживчий кредит, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.
Відповідач АТ «Сенс банк» відзив на позовну заяву не надсилав.
Судом встановлено, що 16.06.2025 між позивачем (позичальником) та АТ «СЕНС БАНК» укладено договір про споживчий кредит № 501512235 на умовах: тип кредиту - «Кредит готівкою»; загальний розмір кредиту - 100 000,00 грн; денна процентна ставка - 0,08 %; загальні витрати за споживчим кредитом - 112 820,42 грн; дата повернення кредиту - 16.06.2029.
Підпунктом «б» пункту 1 Договору встановлено обов`язок позичальника щомісячно, відповідно до Графіка платежів, сплачувати Банку плату за обслуговування (управління) кредитом у розмірі 2,35 % від суми кредиту, зазначеної в Оферті, без ПДВ; за змістом Угоди така плата охоплює, зокрема, операційне супроводження кредиту, облік та зберігання інформації і документів позичальника, надання інформації (виписок) по рахунках, довідок про стан заборгованості, інформування про діючі пропозиції та тарифи Банку тощо.
Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, суму кредиту, повернуту кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналогічні по суті спірні правовідносини були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, в якій зазначено, що умова кредитного договору, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає не частіше одного разу на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статті 11, частини п`ятої статті 12 цього Закону; оскільки позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом мають надаватися безоплатно, положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в термінах та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 211/1031/19 (провадження № 61-8030св20) також вказав, що умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемною.
Оцінивши зміст підпункту «б» пункту 1 Договору № 501512235 від 16.06.2025, суд встановив, що передбачена ним плата за обслуговування (управління) кредитом за своєю правовою природою охоплює, зокрема, надання позичальнику інформації про стан заборгованості, виписок по рахунках та довідок, тобто дії, безоплатність яких прямо передбачена частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Встановлення плати за такі дії у розмірі 2,35 % від суми кредиту щомісячно (що за період кредитування становить 112 800,00 грн) обмежує права позивача як споживача порівняно з правами, гарантованими вказаним Законом, а отже відповідна умова договору є нікчemною в силу частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» та частини другої статті 215 ЦК України, і визнання її недійсною судом не вимагається.
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки нікчемна умова договору не породжує для позивача обов`язку сплачувати передбачену нею плату за розрахунково-касове обслуговування, вимога позивача про зобов`язання відповідача виключити цю плату з графіка платежів та зарахувати вже сплачені в рахунок неї грошові кошти на погашення кредитної заборгованості є належним і ефективним способом застосування наслідків нікчемності відповідної умови договору та захисту порушеного права позивача як споживача.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, доказів правомірності встановленої договором плати за обслуговування кредиту, її відповідності переліку послуг у розумінні Закону України «Про споживче кредитування», а також доказів на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.
Оцінивши подані докази за правилами статей 76-89 ЦПК України, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення в повному обсязі.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір, сплату якого мав здійснити позивач, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Оскільки позов немайнового характеру задоволено в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Відповідно до частини першої статті 133, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Ураховуючи предмет і незначну складність спору, обсяг наданих представником позивача послуг (складення позовної заяви) та відсутність заперечень відповідача щодо розміру цих витрат, суд вважає заявлену суму співмірною зі складністю справи та таким, що підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі відповідно до статей 137, 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 15, 16, 203, 207, 215, 216, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, статтями 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про захист прав споживачів - задовольнити.
Зобов`язати Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (ЄДРПОУ 23494714) здійснити перерахунок заборгованості за договором кредиту № 501512235 від 16.06.2025, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «СЕНС БАНК», з огляду на нікчемність підпункту «б» пункту 1 вказаного Договору, виключивши плату за розрахунково-касове обслуговування (плату за обслуговування (управління) кредитом) на загальну суму 112 800,00 грн з Графіка платежів, та зарахувати грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 як плату за розрахунково-касове обслуговування за договором кредиту № 501512235 від 16.06.2025, в рахунок погашення кредитної заборгованості за цим договором.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (ЄДРПОУ 23494714, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн 00 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (ЄДРПОУ 23494714, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя