РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року 	справа № 580/5298/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 29.04.2026 №232350009110.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди періоди роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 20.07.1982, а саме: із 20.07.1982 до 30.11.1982 ; із 08.11.1983 до 21.12.1983; iз 27.12.1983 до 03.05.1984; iз 18.08.1986 до 19.05.1987; із 02.07.1987 до 18.05.1988; із 30.05.1988 до 28.02.1990; із 01.03.1990 до 28.02.1998.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.04.2026, з урахуванням правових висновків викладених у рішенні суду.
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн.
Ухвалою суду від 22.05.2026 відкрите провадження у справі за вказаним позовом для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що досяг 60-річного віку тому має право на призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Проте відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу, чим порушив його право на пенсійне забезпечення.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи періоди періоди роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 20.07.1982, а саме: із 20.07.1982 до 30.11.1982 ; із 08.11.1983 до 21.12.1983; iз 27.12.1983 до 03.05.1984; iз 18.08.1986 до 19.05.1987; із 02.07.1987 до 18.05.1988; із 30.05.1988 до 28.02.1990; із 01.03.1990 до 28.02.1998, оскільки на титульній сторінці не завірене наявне виправлення дати народження.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Суд встановив, що Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 21.04.2026 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 29.04.2026 №232350009110 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У рішенні зазначено: “необхідний страховий стаж особи становить 31 рік”.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 20.07.1982, до страхового стажу не зараховано період роботи, а саме: із 20.07.1982 до 30.11.1982 ; із 08.11.1983 до 21.12.1983; iз 27.12.1983 до 03.05.1984; iз 18.08.1986 до 19.05.1987; із 02.07.1987 до 18.05.1988; із 30.05.1988 до 28.02.1990; із 01.03.1990 до 28.02.1998, оскільки оскільки на титульній сторінці не завірене наявне виправлення дати народження.
Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком протиправною позивач звернувся до суду.
Під час вирішення спору по суті, суд врахував таке.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи №560/3734/22 зазначив: п.95 - основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 20.07.1982, до страхового стажу не зараховано період роботи, а саме: із 20.07.1982 до 30.11.1982 ; із 08.11.1983 до 21.12.1983; iз 27.12.1983 до 03.05.1984; iз 18.08.1986 до 19.05.1987; із 02.07.1987 до 18.05.1988; із 30.05.1988 до 28.02.1990; із 01.03.1990 до 28.02.1998, оскільки оскільки на титульній сторінці не завірене наявне виправлення дати народження.
Незважаючи на наявність виправлень у трудовій книжці ОСОБА_1 відповідач зарахував до страхового стажу період навчання останнього з 01.09.1981 по 16.07.1982, про що міститься відмітка в трудовій книжці.
Крім того, дані з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма – ОК-5) повністю співпадають з даними, які містяться в трудовій книжці, та які були зараховані до трудового стажу.
Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 20.07.1982 заповнена відповідно до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу та звільнений з неї.
Працівник не може відповідати за ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки, зокрема, у разі недотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача період трудової діяльності із 20.07.1982 до 30.11.1982 ; із 08.11.1983 до 21.12.1983; iз 27.12.1983 до 03.05.1984; iз 18.08.1986 до 19.05.1987; із 02.07.1987 до 18.05.1988; із 30.05.1988 до 28.02.1990; із 01.03.1990 до 28.02.1998, тому до страхового стажу для призначення пенсії за віком має бути зараховано вказані періоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пенсії за віком вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення пенсії, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 зазначив, що дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію (пункт 28).
Враховуючи, що заяву Позивача про призначення пенсії за віком розглянута ГУ ПФУ в Черкаській області та прийняте оскаржуване рішення від 29.04.2026, тому і дії зобов`язального характеру має вчинити саме вказаний пенсійний орган.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 29.04.2026 №232350009110 та зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу період трудової діяльності: із 20.07.1982 до 30.11.1982 ; із 08.11.1983 до 21.12.1983; iз 27.12.1983 до 03.05.1984; iз 18.08.1986 до 19.05.1987; із 02.07.1987 до 18.05.1988; із 30.05.1988 до 28.02.1990; із 01.03.1990 до 28.02.1998, та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки суду.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відтак, оскільки позов задоволено повністю, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1064,96 грн. стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295-297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 29.04.2026 №232350009110.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з 20.07.1982 по 30.11.1982, з 08.11.1983 по 21.12.1983, з 27.12.1983 до 03.05.1984, з 18.08.1986 по 19.05.1987, з 02.07.1987 до 18.05.1988, з 30.05.1988 по 28.02.1990, з 01.03.1990 по 28.02.1998, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.07.1982 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.04.2026, з урахуванням правових висновків викладених у рішенні суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ( ЄДРПОУ 21366538) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1064,96 грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення суду складене 07.07.2026.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО