Справа №592/954/26
Провадження №2/592/1064/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне) 
08 липня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого - судді Зоріка М.В., з участю секретаря судового засідання Білої В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
у с т а н о в и в:
Позивач ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №06.03.2025-100000730 від 06.03.2025 у розмірі 11510,90 грнта судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06.03.2025-100000730, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 140 дні зі сплатою процентів.
Відповідач станом на 09.01.2026 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11510,90 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн; по процентам 5040 грн; по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 470,90 грн; неустойки 2000 грн.
Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 30.01.2026 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач  ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не надав; будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи. 
За змістом позовної заяви представник позивача просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:
Судом встановлено, що 06.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06.03.2025-100000730, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 140 дні зі сплатою процентів (а.с.11 зворот).
Сторонами погоджено наступні умови кредитування: дата надання/видачі кредиту- 06.03.2025; сума кредиту - 4000 грн; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 23.07.2025; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює 800 грн. Неустойка: 40 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
До позовної заяви додано пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), яка містить електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е393; а також інформаційне повідомлення позичальника, яке є додатком до кредитного договору.
За змістом листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.01.2026 №1-0801, останнє надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене у державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серії ФК №342 від 02.10.2012) та отримало ліцензію Національного банку України №3 від 11.11.2013. Між підприємствами укладено договір на переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06.03.2025 11:05:55 на суму 4000 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.ua - 671794827, призначення платежу: видача за договором кредиту №06.03.2025-100000730 (а.с.13).
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Як зазначено в ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Таким чином, судом встановлено, що 06.03.2025 року між  ОСОБА_1 та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було укладено електронний кредитний договір, який підписано останнім електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Отже, судом встановлено, що  ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було надано кредитні кошти в сумі 4000 грн.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно довідки – розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №06.03.2025-100000730 від 06.03.2025 заборгованість позичальника  ОСОБА_1 становить 11510,90 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн; по процентам 5040 грн; по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 470,90 грн; неустойки 2000 грн(а.с.14-15).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приймаючи до уваги те, що відповідач, отримавши від позивача кредит в сумі 4000 грн., зобов`язання стосовно їх повернення, сплати відсотків у встановленому договорі розмірі не виконав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9510,90 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4000 грн, по процентам 5040 грн; по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 470,90 грн.
Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 2000 грн. - заборгованості за неустойкою.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Приймаючи до уваги те, що кредитний договір укладено в період дії в Україні воєнного стану, а отже і заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) в сумі 2000 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. - заборгованості за неустойкою до задоволення не підлягає.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2199,81 грн (9510,90 грн х 2662,40 грн / 11510,90 грн).
Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263, 264, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором №06.03.2025-100000730 від 06.03.2025 в розмірі 9510,90 грн, а також 2199,81 грн судового збору. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити за необґрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м. Київ, вул. Саксаганського 133-а, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя          Микола ЗОРІК