Справа № 165/1759/26
Провадження № 2/165/996/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Рибас А.В.
за участю секретаря судового засідання Попіки Ю.Г., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив:

15 травня 2026 року керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Кононенко Є.О. через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву, в якій просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 37633-01/2026 від 17.01.2026 року у розмірі 17 661,00 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 17.01.2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 37633-01/2026. Товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 17.01.2026 року на вказаний позичальником рахунок кошти кредиту в сумі 7 000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу перед кредитором (ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 17 661,00 грн., із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 7 000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками становить 5 481,00 грн.; сума заборгованості за комісією становить 700,00 грн.; сума заборгованості за штрафними санкціями становить 4 480,00 грн.
Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» звернулося до Нововолинського міського суду Волинської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін на 10.00 год. 08 липня 2026 рокута запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 
Представник ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» в судове засідання не з`явився, у пунктах 6, 7 позовної заяви просив провести розгляд цивільної справи без участі представника ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 правом подати відзив не скористався, в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручено через відсутність адресата.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Крім того, судовий виклик та ухвалу про відкриття провадження у справі направлено ОСОБА_1 на електронну адресу, зазначену у заявці-анкеті клієнта на отримання фінансового кредиту, отримання документів підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 55, 56).
Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 14.07.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.
Судом встановлено, що 17.01.2026 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису шляхом відтворення одноразового ідентифікатора W327 підписав заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с. 29-30), в якій зазначено особисті дані останнього, зокрема, РНОКПП, серію та номер документу, що посвідчує особу, місце реєстрації, адресу електронної пошти, вид діяльності, номер телефону, номер картки отримувача тощо. 
Підтвердив, що перед поданням цієї заявки-анкети: 
– отримав від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» інформацію, що визначена у частині першій статті 6, статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також всю необхідну інформацію відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»); 
– ознайомився та погодився з всіма істотними характеристиками послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту, опублікованими на головній сторінці веб-сайта ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» starfin.com.ua, а також перед підписанням договору ознайомився з паспортом споживчого кредиту та отримав інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту;
–ознайомлений з Правилами надання коштів у кредит ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», які розміщені на веб-сайті starfin.com.ua, приєднується до договору про спосіб підписання, який розміщений на Сайті, та даю згоду ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на використання під час підписання будь-яких документів (повідомлення, довідки, заяви, інше), пов`язаних з укладенням та виконанням договору про надання фінансового кредиту, накладенням електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом «Про електронну комерцію» або аналога власноручного підпису та печатки (факсимільного відтворення підпису та печатки за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису та печатки), зразок якого розміщений в договорі про спосіб підписання на сайті товариства.
17.01.2026 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 37633-01/2026 (а.с. 15-22), який підписано відповідачем електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Y639.
Згідно п. 1.1. договору товариство надає клієнту споживчий кредит в розмірі 7 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 2.2. договору встановлено, що тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 17.01.2026. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 16.05.2026.
Відповідно до п. 1.4. договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 700,00 грн. (що складає 10,00 % від суми кредиту). Тип процентної ставки: фіксована. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). Розмір процентів та комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Сутність комісії – плата за надання кредиту, комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні, зазначена комісія включається до складу загальної вартості кредиту.
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355-28xx-xxxx-6735 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту, як вбачається з пункту 1.6. договору.
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування та комісія за видачу кредиту здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, в дату платежу, який є невід`ємною частиною цього договору, та підписаний електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Y639 (а.с. 21 на зворотному боці – 22).
Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі п.п. 4.1.2. п. 4.1. договору має право у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів/комісій щонайменше на один календарний місяць, вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі відповідно до процедури встановленої чинним законодавством України. В свою чергу, підписавши 17.01.2026 року договір про надання кредиту ОСОБА_1 згідно п.п. 4.4.2. п. 4.4. договору своєчасно повернути кредит та сплачувати всі нараховані платежі за видачу та користування кредитом в порядку встановленому договором.
Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаного в п. 1.2 цього договору.
Підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у кредит, розміщених на веб-сайті товариства/в мобільному застосунку Starfin та підтвердив, що до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в законодавстві про фінансові послуги та діяльність фінансових компаній та інформацію, яка вимагається відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (п. 7.6., п. 7.7. договору, а.с. 20 на зворотному боці).
Також, 17.01.2026 року за допомогою електронного підпису шляхом відтворення одноразового ідентифікатора W327 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому сторони узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо (а.с. 33-35).
На виконання умов договору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 17.01.2026 року перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. на банківську картку НОМЕР_1 xx-xxxx-6735, що підтверджується квитанцією про зарахування № 981348590 від 17.01.2026 (а.с. 31) та листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3426_260424144308 від 24.04.2026 року (а.с. 36).
Зазначені обставини будь-яким чином не заперечено відповідачем шляхом подання відзиву на позовну заяву. Зокрема, відповідач, маючи можливість отримати виписку по належній йому банківській картці, доказів на спростування факту перерахування ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на його банківську картку грошових коштів у сумі 7 000,00 грн. не надав.
Згідно з долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за кредитним договором 37633-01/2026 від 17.01.2026 року у відповідача перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» утворилася заборгованість у розмірі 17 661,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 7 000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками – 5 481,00 грн.; сума заборгованості за комісією – 700,00 грн.; сума заборгованості за штрафними санкціями – 4 480,00 грн. (а.с. 12-13). Відповідач ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП».
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
У силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Матеріалами справи підтверджений факт укладання 17.01.2026 року відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем договору про надання кредиту № 37633-01/2026 з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП».
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 5, ч. 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Підписавши 17.01.2026 року договір про надання кредиту № 37633-01/2026, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплачувати всі нараховані платежі за видачу та користування кредитом в порядку встановленому договором.
Як встановлено, позивач – ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про надання кредиту № 37633-01/2026 від 17.01.2026 року виконало та надало йому грошові кошти в загальній сумі 7 000,00 гривень.
Враховуючи те, що за умовами договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак їх у встановлені строки не повернув, та враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 7 000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу.
При цьому, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, крім заборгованості за основною сумою боргу, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 5 481,00 грн., розрахунки яких надані позивачем, містять щоденне їх нарахування, розмір зазначених відсотків є повністю обґрунтованим та таким, що підтверджений документально та не спростований відповідачем, та 700,00 грн. суми заборгованості за комісією, яку погоджено сторонами у пункті 1.4. договору про надання кредиту № 37633-01/2026 від 17.01.2026 року.
Також, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 4 480,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями за договором про надання кредиту № 37633-01/2026 від 17.01.2026 року.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд зробив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положення» ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положення» ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положення» ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки, з 24.02.2022 року і до часу ухвалення рішення у даній справі в Україні діє воєнний стан, тому нарахування позивачем заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 4 480,00 гривень за договором про надання кредиту № 37633-01/2026 від 17.01.2026 року у період дії воєнного стану є безпідставними, а тому в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 986,15 грн., що підтверджується документально (а.с. 46) та пропорційно задоволеним вимогам.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 6 000,00 грн., на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір № 44022416 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року (а.с. 23-25), додаткову угоду № 37633-01/2026 від 24 квітня 2026 року до договору № 44022416 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року (а.с. 26), акт надання послуг № 37633-01/2026 на підтвердження факту надання правової допомоги від 24 квітня 2026 року (а.с. 9), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Горобей Р.Г., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 14), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 37), посвідчення адвоката України (а.с. 38).
При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним із ціною позовної заяви, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих ним послуг. Так, на думку суду, представником позивача безпідставно завищено кількість годин у акті надання послуг № 37633-01/2026 на підтвердження факту надання правової допомоги від 24 квітня 2026 року, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги, таких як: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, оскільки подана представником позивача позовна заява, є шаблонною та не потребує додаткового аналізу судової практики та зусиль на її складання, та враховуючи те, що позовна заява розглядалася у спрощеному провадженні.
Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3 000,00 гривень, які слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, –

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 13 181 (тринадцять тисяч сто вісімдесят одну) гривню 00 копійок заборгованості за кредитним договором № 37633-01/2026 від 17.01.2026 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» судовий збір в розмірі 1 986 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 15 копійок та 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», код ЄДРПОУ 44022416, місцезнаходження юридичної особи: вул. Велика Васильківська, буд. 72, м. Київ, 03150.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 14.07.2026 року.

Головуючий суддя         Алла РИБАС