Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 545/1711/26
Провадження № 2/542/707/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (надалі також – позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1451769 від 20 лютого 2024 року у розмірі 15525 грн 00 коп., із яких: 1500 грн 00 коп. – сума кредиту, 11325 грн 00 коп. – сума процентів за користування кредитом, 1950 грн 00 коп. – нараховані позивачем проценти за 52 календарних дні, 750 грн 00 коп. – штрафні санкції.
Відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2026 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 103-104).
21 травня 2026 року цивільна справа № 545/1711/26 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 545/1711/26 надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 травня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до даної ухвали, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) та підтвердження факту зарахування коштів 20 лютого 2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк», у сумі 1500 грн 00 коп., за ініціативою ТОВ «Слон кредит» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек» (а.с. 110-111).
Витребувана судом інформація надійшла до суду 16 червня 2026 року (а.с. 123).
Ухвалою суду від 20 липня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.
Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» посилалось на те, що 20 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (надалі також – ТОВ «Слон Кредит») та ОСОБА_1 укладено договір № 1451769 про надання споживчого кредиту в електронній формі з використанням електронного підпису, який відповідач відтворила шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер її мобільного телефону. 
Відповідно до умов договору ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту – 1500 грн 00 коп.; строк кредиту – 359 днів: із 20.02.2024 по 14.02.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. 
Позивачем зазначено, що факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек», відповідно до якої на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 1500 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів.
Вказано, що за користування кредитними коштами здійснювалось нарахування процентів на умовах, передбачених кредитним договором. 
Зазначено, що ОСОБА_1 не здійснила оплату процентів згідно графіку платежів та не повернула тіло кредиту.
Крім цього, договором передбачено відповідальність відповідача за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом у вигляді штрафу.
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1451769 від 20 лютого 2024 року.
Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1451769 від 20 лютого 2024 року у загальному розмірі 13575 грн 00 коп., із яких: 1500 грн 00 коп.– сума заборгованості за тілом кредиту, 11325 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами та 750 грн 00 коп. – штрафні санкції.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» нараховано проценти за стандартною процентною ставкою, за 52 календарних дні за період із 25 грудня 2024 року по 14 лютого 2025 року в межах строку дії договору в розмірі 1950 грн 00 коп.
Акцентовано увагу, що відповідач після переходу права вимоги до позивача не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості, ані на рахунок позивача, ані на рахунок первісного кредитора.
На даний час, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати.
Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 115), у прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без участі його представника, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 18). 
Відповідач у судове засідання не з`явилась про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала.
Відповідно до відповіді № 2779597 від 25 травня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 109).
Судова повістка на 20 липня 2026 року разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25 травня 2026 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення від 04 червня 2026 року «адресат відсутній» (а.с. 117-121).
З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд доходить висновку про те, що відповідач є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25 травня 2026 року вважається такою, що вручена відповідачу.
В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25 травня 2026 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Правом подати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористалась.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що ОСОБА_1 є такою, що належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання та зважаючи на неподання нею відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.
За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 20 лютого 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1451769 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (далі – договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 33-37).
Згідно з пунктом 1.2. договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до пункту 1.3. договору сума кредиту(загальний розмір) складає: 1 500,00 гривень. 
Згідно з пунктом 1.4. договору, зокрема: строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. 
Відповідно до пункту 1.5. договору тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору; знижена процентна ставка 0,010% в день та застосовується відповідно до умов визначених у підпункті 1.5.2. договору.
Пунктом 2.1. договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 2.4. кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з пунктом 2.1. договору.
Відповідно до пункту 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
У підпункті 3 пункту 4.1. договору зазначено, що товариство має право: укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту.
Згідно з пунктом 6.4. договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у сумі передбаченій умовами договору.
Договір № 1451769 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 20 лютого 2024 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 (а.с. 37).
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначена в додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1451769 від 20 лютого 2024 року (а.с. 37-зі звороту).
Також, електронним підписом ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту – 1500 грн 00 коп., строк кредиту – 360 днів, стандартна процентна ставка – 912,5% річних (2,5 % в день), знижена процентна ставка – 3,65% річних (0,010% в день), періодичність внесення платежів кожні 15 днів. Визначено наслідки прострочення виконання та/або неналежного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с. 20-21).
Встановлено, що факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Пейтек» за вих. № 20250114-807 від 14 січня 2025 року, в якому зазначено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит» 20 лютого 2024 року на суму 1500 грн 00 коп., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки: № НОМЕР_1 , банк-еквайр – АТ «ПУМБ» (а.с. 28).
Підписавши 20 лютого 2024 року договір № 1451769 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним.
Відповідно до інформації АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали суду від 25 травня 2026 року, підтверджено, що банківська картка № НОМЕР_3 була емітована на ім`я ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ), а 20 лютого 2024 року на картку № НОМЕР_3 зараховано кошти у сумі 1500 грн 00 коп. Вказано, що враховуючи те, що кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему у банку відсутня інформація, щодо призначення та рахунків відправників (а.с. 122, 123).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, позичальника ОСОБА_1 , номер кредитного договору № 1451769 від 20 лютого 2024 року, загальна сума заборгованості на дату відступлення, станом на 24 грудня 2024 року склала: 13575 грн 00 коп., із яких: 1500 грн 00 коп.– заборгованість за кредитом, 11325 грн 00 коп. – заборгованість за відсотками (на дату продажу) та 750 грн 00 коп. – штраф, пеня (за прострочку платежів) (а.с. 23 - зі звороту).
Таким чином, ТОВ «Слон Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.
ТОВ «Слон Кредит» направлено відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1451769 від 20 лютого 2024 року до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», яке в свою чергу стає новим кредитором та має право вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості (а.с. 22).
Судом встановлено, що 24 грудня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит»та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит»відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 76-84).
24 грудня 2024 року клієнтом та фактором підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року (а.с. 84-зі звороту).
Відповідно до реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1451769, у загальному розмірі 13575 грн 00 коп., із яких: 1500 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 11325 грн 00 коп. – сума заборгованості за відсотками, 750 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею (а.с. 26-27).
Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті № 6308 від 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату ТОВ «Слон Кредит»за договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року (а.с. 38).
Відповідно до рішення № 251124/1 від 25 листопада 2024 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 70).
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором № 1451769 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року, за 52 календарних дні (25.12.2024-14.02.2025) нараховано проценти за користування грошовими коштами в сумі 1950 грн 00 коп. у межах строку кредитування за процентною ставкою – 2,5 % (37 грн 50 коп.) (а.с. 24).
Отже, первинний кредитор свої зобов`язання відповідно договору № 1451769 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року виконав у повному обсязі.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконала, не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та штрафом у повному обсязі, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 1451769 від 20 лютого 2024 року, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі: 15525 грн 00 коп.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути із відповідача таку заборгованість за договором № 1451769 від 20 лютого 2024 року у загальному розмірі 15525 грн 00 коп.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що 20 лютого 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір № 1451769 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 1500 грн 00 коп. строком на 360 днів, із 20 лютого 2024 року по 14 лютого 2025 року, із стандартною процентною ставкою 2,50% за кожен день користування кредитом.
Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняла пропозицію укласти договір.
Також, електронним підписом - одноразовим ідентифікатором відповідач підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначена в додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1451769 від 20 лютого 2024 року (а.с. 37-зі звороту) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 20-21).
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» за вих. № 20250114-807 від 14 січня 2025 року про перерахування суми кредиту, грошові кошти в сумі 1500 грн 00 коп. за договором перераховані на картковий рахунок відповідача 20 лютого 2024 року (а.с. 28).
Відомості про отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ «Універсал Банк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 25 травня 2026 року (а.с. 122, 123).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не надано.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору перед первісним кредитором, зокрема: ОСОБА_1 порушила вимоги договору щодо вчасної сплати основної суми боргу, з огляду на що за нею рахується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1500 грн 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо нарахування процентів ТОВ «Слон Кредит», суд зазначає наступне.
Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті регулюються Законом України «Про споживче кредитування».
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до статті 8, яка визначає порядок визначення реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальну вартість кредиту для споживача. 
Вказаним Законом обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, який не може перевищувати 1% (пункт 5 частини 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Згідно з пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» положення частини 5 статті 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Тобто зазначеною нормою права визначено, який саме розмір денної процентної ставки має діяти в договорах про споживче кредитування протягом визначених законом періодів.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 4 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» зобов`язано надавачів фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
Порядок розрахунку денної процентної ставки передбачено пунктом 4 частини 8 Закону України «Про споживче кредитування» за формулою, згідно із яким ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.
Відповідно до пункту 2 частини 8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). 
Кредитний договір між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 був укладений 20 лютого 2024 року на 360 днів, до 14 лютого 2025 року, отже вимоги частини 8 Закону в новій редакції підлягають застосуванню до вказаного кредитного договору.
Відповідно до підпункту 1.5.1 пункту 1.5. договору, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 встановлено денну процентну ставку – 2,50%.
Згідно з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», які набрали чинності 24 грудня 2023 року розмір відсотків із 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року не може перевищувати 2,5%, із 23 квітня 2024 року по 21 серпня 2024 року – 1,5% та з 22 серпня 2024 року – 1,0%.
Відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з частиною 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Таким чином, умови кредитного договору, яким встановлено денну процентну ставку на рівні 2,50% протягом всього строку дії кредитного договору суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень, якою обмежено розмір денної процентної ставки в договорах про споживчий кредит, тому є нікчемними.
Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню із відповідача за період із дати укладення договору по дату передання права вимоги має бути обрахований наступним чином:
за період із 20 лютого 2024 року по 22 квітня 2024 року сума нарахованих відсотків відповідає вимогам процитованих вище норм чинного законодавства та умовам договору, оскільки обрахована на рівні 2,50 % та в загальній сумі дорівнює - 2812 грн 50 коп.;
за період із 23 квітня 2024 року по 21 серпня 2024 року – 2722 грн 50 коп. (1500 грн 00 коп. х 1,5% х 121 день);
за період із 22 серпня 2024 року по 23 грудня 2024 року – 1860 грн 00 коп. (1500 грн 00 коп. х 1% х 124 дні).
Отже, загальна сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню у період з дати укладення кредитного договору до дати укладення договору факторингу складає 7395 грн 00 коп. (2812 грн 50 коп. + 2722 грн 50 коп. + 1860 грн 00 коп.).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Позивач на підставі договору факторингу набув статусу нового кредитора за договором № 1451769 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 20 лютого 2024 року, отримав право вимоги щодо ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним договором.
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Факт передачі первісним кредитором права вимоги за кредитним договором підтверджується наданим до суду реєстром боржників (а.с. 26-27).
Після отримання права вимоги до боржника, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснено нарахування заборгованості за відсотками за договором № 1451769 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року за період із 25 грудня 2024 року по 14 лютого 2025 року, що складає 52 календарних дні (з моменту переходу до позивача права вимоги до 14 лютого 2025 року) за процентною ставкою 2,5%.
Нарахований таким чином розмір заборгованості суперечить вимогам норм Закону України «Про споживче кредитування», оскільки за вказаний період денна процентна ставка не може перевищувати 1,5%. Тому заборгованість відповідача зі сплати відсотків за період із 25 грудня 2024 року по 14 лютого 2025 рокускладатиме 780 грн 00 коп. (1500 грн 00 коп. х 1 % х 52 дні).
Отже, суд констатує, що загальна сума процентів за вказаним кредитним договором, що може бути стягнута з відповідача в межах заявленого позивачем періоду, складає 8175 грн 00 коп. (7395 грн 00 коп. + 780 грн 00 коп.).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором № 1451769 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року не виконала ані перед первісним кредитором, ані перед фактором, який набув право вимоги за відповідним договором про надання споживчого кредиту.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафом, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд зазначає, що відповідні положення процитованої норми стосуються звільнення від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню та інші платежі за прострочення виконання договору у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
З огляду на викладене, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовні вимоги про стягнення заборгованості за штрафом у розмірі 750 грн 00 коп., задоволенню не підлягає, оскільки він нарахований у період дії воєнного стану.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт невиконання ОСОБА_1 умов договору № 1451769 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в загальному розмірі 9675 грн 00 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 1500 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 8175 грн. 
У задоволенні іншої частині позовних вимог позивачу необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп. (а.с. 5).
З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 62,32% з розрахунку: 9675 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 15525 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 62,32% (відсоток задоволених позовних вимог).
Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1659 грн 21 коп. із розрахунку: 2662 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 62,32% (відсоток задоволених позовних вимог).
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн 00 коп., що підтверджується копією ордеру на надання правової допомоги адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем серії АІ № 2175356 (а.с. 19), рахунком на оплату № 18129-10/04-2026 від 10 квітня 2026 року з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» щодо стягнення кредитної заборгованості за договором № 1451769 від 20 лютого 2024 року (а.с. 23), актом № 18129 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 25), заявкою № 18129 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 29-30), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18 вересня 2020 року адвоката Столітнього Михайла Миколайовича (а.с. 40), договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 96-97). 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених позивачем. 
Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 10000 грн, що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 4000 грн.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2492 грн 80 коп., із розрахунку: 4000 грн 00 коп. (сума зменшеної правової допомоги) х 62,32% (відсоток задоволений позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ) заборгованість за договором № 1451769 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року у загальному розмірі 9675 грн 00 коп. (дев`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень), що складається із заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 1500 грн 00 коп. (одна тисяча п`ятсот гривень), заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 8175 грн 00 коп. (вісім тисяч сто сімдесят п`ять гривень).
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1659 грн 21 коп. (одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять гривень двадцять одна копійка) та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2492 грн 80 коп.(дві тисячі чотириста дев`яносто дві гривні вісімдесят копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045;
відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,  АДРЕСА_1 .

Суддя   О.О. Шарова-Айдаєва