ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року 
м. Київ
справа № 320/5086/23
адміністративне провадження № К/990/30181/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної аудиторської служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (колегія у складі суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М., Кузьменка В.В.) у справі за адміністративним позовом виконавчого комітету Ірпінської міської ради до Державної аудиторської служби України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий Інжиніринг" про визнання протиправним та скасування висновку,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
Виконавчий комітет Ірпінської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати висновок Державної аудиторської служби України (далі - Держаудитслужба) від 23 грудня 2022 року про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-10-27-008843-а.
Позов мотивовано незгодою із зазначеним у висновку моніторингу способом усунення виявлених порушень, де відповідач вимагав здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням наслідків недійсності/нікчемності договору. Позивач зазначив, що орган державного фінансового контролю не конкретизував, яких саме заходів має вжити позивач на виконання цієї вимоги, що свідчить про нечіткість і невизначеність оспорюваного висновку. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 21 березня 2024 року відмовив у задоволенні позову.
Суд першої інстанції керувався тим, що відповідач на підставі статей 2, 5 та 10 Закону України від 26 січня 1993 року №2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон №2939-XII) зобов`язав позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, визначений ним спосіб їх усунення є чітким, зрозумілим та співмірним констатованим порушенням. Відповідаючи на аргумент позивача про те, що законодавством не передбачено порядку усунення виявлених порушень процедури закупівлі після визначення переможця та укладення із ним договору про закупівлю, суд, спираючись на норми Закону України від 25 грудня 2015 року №922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон №922-VIII) зазначив, що предметом моніторингу є дії замовника як під час проведення закупівлі, так і під час укладання договору про закупівлю та протягом його дії.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 21 квітня 2025 року скасував рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року та ухвалив нове судове рішення, яким позов задовольнив, визнав протиправним і скасував висновок Держаудитслужби від 23 грудня 2022 року про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-10-27-008843-а.
Суд апеляційної інстанції вважав, що відповідач у висновку не конкретизував яких саме заходів має вжити позивач, не визначив спосіб усунення виявлених під час моніторингу порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність. Відповідач не встановив, що виявлене, на його думку, порушення є істотним та є підставою для припинення зобов`язань за договором, а також застосування наслідків для здійснення розірвання такого договору. Водночас ні Законом №922-VIII, ні іншим нормативно-правовим актом не встановлено право органів фінансового контролю вимагати вжиття таких заходів. Натомість, усунення порушень у визначений відповідачем спосіб може призвести до порушення прав та інтересів сторін укладеного договору та матиме негативні наслідки для репутації третьої особи, що є непропорційним у співвідношенні з виявленим недоліком та стверджуваним порушенням.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі відповідач просив скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року та залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року.
Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у межах якої скаржник зазначив про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 лютого 2024 року у справі №160/18075/22, від 09 лютого 2023 року у справі №520/6848/21, від 04 травня 2023 року у справі №640/17543/20, від 29 жовтня 2021 року у справі №160/9990/20, від 31 січня 2023 року у справі №260/2993/21. Скаржник доводить, що у цих судових рішеннях Верховний Суд виклав правову позицію, за якою усунення порушення шляхом розірвання договору є варіантом правомірної поведінки замовника при усуненні порушень, що спрямований на приведення відносин між сторонами у первісний стан, оскільки у разі недотримання учасником процедури закупівлі усіх кваліфікаційних вимог, зазначених у тендерній документації замовника, останній на вимогу Закону №922-VIII повинен відхилити тендерну пропозицію учасника та відмінити закупівлю, що робить укладання договору взагалі неможливим. Отже, у разі дотримання вимог Закону №922-VIII відносини між переможцем закупівлі та замовником взагалі б не виникли та договір не було б укладено.
У розглядуваному випадку суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що учасник Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ ІНЖИНІРИНГ» (далі - ТОВ «НОВИЙ ІНЖИНІРИНГ»), якого замовник (позивач) визнав переможцем торгів та з яким уклав договір, у складі тендерної пропозиції не надав половини документів, необхідних для визначення його переможцем, зокрема й потрібних для відповідності кваліфікаційним критеріям. Водночас Держаудитслужба зазначила один із способів шляхів усунення виявленого порушення, який є чітким і зрозумілим, та є «конкретним способом усунення виявлених під час моніторингу порушень».
Скаржник також зауважив, що захід усунення виявлених порушень у вигляді припинення зобов`язань за договором, є заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють зловживання і корупційні дії. Водночас має враховуватися принцип співмірності наслідків такого заходу з тим порушенням, які виявлено, та ризиків, які вони утворюють, а також дотримання справедливого балансу між інтересами суб`єктів господарювання, безпосередніх отримувачів придбаних послуг і публічними інтересами.
Позиція інших учасників справи
У відзиві позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 
Наведені позивачем мотиви загалом співзвучні з висновками суду апеляційної інстанції та доводами, якими було обґрунтовано позовну заяву, зокрема, щодо незаконності сформульованої органом державного фінансового контролю в зобов`язальній частині висновку вимоги.
Рух касаційної скарги
21 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна Держаудитслужби на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в цій справі.
Ухвалою від 23 червня 2025 року Верховний Суд залишив цю касаційну скаргу без руху, а ухвалою від 04 липня 2025 року - повернув особі, яка її подала, у зв`язку з неусуненням у встановлений Судом строк недоліків касаційної скарги.
16 липня 2025 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна Держаудитслужби.
Ухвалою від 19 серпня 2025 року Верховний Суд залишив цю касаційну скаргу без руху та встановив скаржникові десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням у ній підстав оскарження судового рішення (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України).
21 липня 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали від 19 серпня 2025 року Держаудитслужба подала уточнену касаційну скаргу. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Ухвалою від 23 вересня 2025 року Верховний Суд визнав поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Держаудитслужби на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в цій справі.
З огляду на тривале ненадходження матеріалів справи із суду першої інстанції, Верховний Суд ухвалою від 28 травня 2026 року повторно витребував справу №320/5086/23 з Київського окружного адміністративного суду.
12 червня 2026 року справа надійшла до Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2026 року справу призначено до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
27 жовтня 2022 року позивач в електронній системі публічних закупівель виконавчим оголосив закупівлю з ідентифікатором UA-2022-10-27-008843-а.
Предметом закупівлі є «ДК 021:2015 45400000-1 Завершальні будівельні роботи (Нове будівництво. Прибудова (будівництво) лікувального корпусу до поліклініки по вул. Садовій, 38 в м. Ірпінь, Київської області (коригування)).
За результатами оцінки тендерних пропозицій учасників переможцем було визначено ТОВ «НОВИЙ ІНЖИНІРИНГ».
Зазначене рішення виконавчий комітет Ірпінської міської ради (уповноважена особа) оформив протоколом від 08 листопада 2022 року №26.
На виконання цього протоколу, між позивачем та ТОВ «НОВИЙ ІНЖИНІРИНГ укладено договір від 22 листопада 2022 року №186.
02 грудня 2022 року Державна аудиторська служба видала наказ №286 про початок здійснення моніторингу закупівель згідно з переліком, зокрема, закупівлі позивача від 27 жовтня 2022 року №UA-2022-10-27-008843-а.
23 грудня 2022 року відповідач в електронній системі закупівель опублікував висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-10-27-008843-а, відповідно до якого, за результатами аналізу питання відповідності вимог тендерної документації вимогам абзацу першого пункту 44, абзацу третього, четвертого пункту 46, пункту 51 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року №1178 (далі - Постанова №1178) установлено порушення вимог постанови №1178. За результатами аналізу питання дотримання законодавства у сфері публічних закупівель щодо розгляду тендерної пропозиції ТОВ «НОВИЙ ІНЖИНІРИНГ» установлено порушення вимог абзацу другого підпункту 1 пункту 41 та абзацу шостого підпункту 2 пункту 41 Постанови №1178.
У висновку також зазначено, що за результатами аналізу питань дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель щодо визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, оприлюднення інформації про закупівлю, своєчасності укладання договору про закупівлю, відповідності умов договору умовам тендерної пропозиції переможця, своєчасності надання інформації та документів у випадках, передбачених Законом №922-VIII -порушень не встановлено.
З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель, керуючись статтями 5 та 10 Закону України від 26 січня 1993 року №2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон №2939-XII) та статтею 8 Закону №922-VIII, Держаудитслужба зобов`язала позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/ нікчемності договору, та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону №2939-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Відповідно до частини першої статті 2 цього Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (пункт 1).
Підпунктом 3 пункту 4 Положення №43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Пунктом 7 Положення №43 визначено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
За змістом частин першої та другої статті 5 Закону №2939-XII контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом №922-VIII, проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад встановлює Закон №922-VIII, пунктом 14 частини першої статті 1 якого визначено, що моніторингом процедури закупівлі є аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.
Відповідно до частин шостої та десятої статті 8 названого Закону за результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.
У разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду. Замовник зазначає в електронній системі закупівель про відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження та номер такого провадження.
Частинами першою, другою статті 13 Закону №922-VIII визначено, що закупівлі можуть здійснюватися шляхом застосування однієї з таких конкурентних процедур: відкриті торги; торги з обмеженою участю; конкурентний діалог. Як виняток та відповідно до умов, визначених у частині другій статті 40 цього Закону, замовники можуть застосовувати переговорну процедуру закупівлі.
Частиною другою статті 21 Закону №922-VIII передбачено, що оголошення про проведення відкритих торгів повинно містити наступну інформацію: 1) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, його категорія; 2) назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником (у разі поділу на лоти такі відомості повинні зазначатися стосовно кожного лота) та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі і частин предмета закупівлі (лотів) (за наявності); 3) кількість та місце поставки товарів, обсяг і місце виконання робіт чи надання послуг; 4) очікувана вартість предмета закупівлі; 5) строк поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; 6) кінцевий строк подання тендерних пропозицій; 7) умови оплати; 8) мова (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції; 9) розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати); 10) дата та час розкриття тендерних пропозицій, якщо оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднюється відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону; 11) розмір мінімального кроку пониження ціни під час електронного аукціону у межах від 0,5 відсотка до 3 відсотків очікуваної вартості закупівлі або в грошових одиницях; 12) математична формула для розрахунку приведеної ціни (у разі її застосування).
В оголошенні про проведення відкритих торгів може зазначатися інша інформація.
Абзацом першим частини третьої статті 22 Закону №922-VIII обумовлено, що тендерна документація може містити іншу інформацію, вимоги щодо наявності якої передбачені законодавством та яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації.
Згідно із частинами першою, другою статті 16 Закону №922-VIII замовник вимагає від учасників процедури закупівлі подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям.
Замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв:
1) наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій;
2) наявність в учасника процедури закупівлі працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід;
3) наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного (аналогічних) за предметом закупівлі договору (договорів);
4) наявність фінансової спроможності, яка підтверджується фінансовою звітністю.
Частиною першою статті 31 Закону №922-VIII визначено випадки, за яких замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель.
Пунктом 3-7 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №922-VIII установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.
Відповідно до пункту 3-7 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №922-VIII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 12 жовтня 2022 року №1178, якою затвердив Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Пунктом 41 Постанови №1178 унормовано обставини, за наявності яких замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи.
Межі касаційного перегляду визначено статтею 341 КАС України. За правилами частини першої цієї статті суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Касаційне провадження у цій справі відкрито з огляду на потребу перевірити доводи скаржника за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України щодо неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 лютого 2024 року у справі №160/18075/22, від 09 лютого 2023 року у справі №520/6848/21, від 04 травня 2023 року у справі №640/17543/20, від 29 жовтня 2021 року у справі №160/9990/20, від 31 січня 2023 року у справі №260/2993/21. Суть доводів скаржника, якими він обґрунтував наявність цієї підстави касаційного оскарження, полягає в незгоді з позицією апеляційного суду щодо незаконності визначеного в оспорюваному висновку моніторингу процедури закупівлі способу усунення виявлених порушень.
Перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права у межах наведених скаржником доводів, колегія суддів дійшла таких висновків.
У постанові від 29 жовтня 2021 року в справі №160/9990/20 Верховний Суд не робив висновків в розрізі питання законності визначеного органом державного фінансового контролю способу усунення виявлених за результатом моніторингу порушень. Натомість касаційний суд констатував помилковість висновку суду апеляційної інстанції про те, що територіальний орган Держаудитслужби не визначив способу усунення установлених порушень, скасував судове рішення суду апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд до апеляційного суду з тих мотивів, що цей суд не в повній мірі дослідив усі обставини справи, зокрема, щодо виявлених відповідачем порушень законодавства у сфері публічних закупівель, встановлення яких має значення для правильного вирішення справи.
Верховний Суд у постановах від 31 січня, 09 лютого та 04 травня 2023 року в справах №260/2993/21, №520/6848/21 та №640/17543/20, від 22 лютого 2024 року в справі №160/18075/22 (де містяться посилання також на висновки у справах №20/693/21, № 200/10092/20, №280/8475/20), проаналізувавши положення частини восьмої статті 8 Закону №922-VIII, указав на те, що виходячи зі структури та змісту цієї правової норми, саме замовник публічної закупівлі вправі визначати, яким чином він має намір усунути виявлені правопорушення, обираючи один із визначених законом правомірних варіантів поведінки. Законодавцем диспозитивно визначено варіанти правомірної поведінки замовника при усунені порушень, зазначених у висновку, зокрема, шляхом оприлюднення через електронну систему закупівель інформації та/або документів, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументованих заперечень до висновку, або інформації про причини неможливості усунення виявлених порушень.
Таким чином, після оприлюднення висновку замовник має три варіанти поведінки: усунути викладені у ньому порушення законодавства у сфері публічних закупівель та надати документи, що підтверджують це органу фінансового контролю; надати аргументовані заперечення до висновку; надати інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.
Верховний Суд зауважив, що усунення порушення шляхом розірвання договору є варіантом правомірної поведінки замовника при усунені порушень, що направлений на приведення відносин між сторонами у первісний стан, оскільки у разі недотримання учасником процедури закупівлі усіх кваліфікаційних вимог, зазначених у тендерній документації замовника, останній на вимогу Закону №922-VIII повинен відхилити тендерну пропозицію учасника та відмінити закупівлю, що робить укладання договору взагалі неможливим.
Мається на увазі, що у разі дотримання замовником вимог Закону №922-VIII відносини між переможцем закупівлі та замовником взагалі б не виникли та договір не було б укладено.
Надалі, з урахуванням положень частини першої статті 41 Закону №922-VIII, частини другої статті 16, статей 203 та 215 Цивільного кодексу України, Верховний Суд зазначив, що оскільки укладення договорів є завершальною стадією проведення процедури закупівлі, тому не відхилення пропозиції учасника та як наслідок укладення договору є підставою для розірвання такого договору.
Як підсумок, Верховний Суд наголосив, що зазначені у спірному висновку про результати моніторингу процедури закупівлі заходи усунення виявлених порушень шляхом розірвання договору є такими, що визначені відповідно до правил законодавства, що регулює спірні правовідносини, а тому підлягали виконанню.
Повертаючись до обставин справи, яка переглядається, суди обох попередніх інстанцій, сконцентрувавшись головним чином на визначеному в зобов`язальній частині оспорюваного висновку способі усунення виявлених порушень, власне обсягу та змісту цих порушень не встановили, при цьому, керувалися тим, що позивач у позовній заяві фактично не висловив заперечень із цього приводу.
Верховний Суд зауважує, що обсяг визначених позивачем підстав позову жодним чином не впливає на обов`язок суду повно і всебічно з`ясувати обставини в адміністративній справі, оскільки це є складовою обґрунтованості судового рішення в значенні, вжитому в частині третій статті 242 КАС України.
Такий обов`язок жодним чином не виключається й у розглядуваному випадку, коли спірний висновок [за твердженням судів попередніх інстанцій] оскаржено лише з мотивів незаконності його зобов`язальної частини, оскільки норма частини другої статті 2 КАС України вимагає від суду надати оцінку зокрема й пропорційності вимог контролюючого органу та їх наслідків виявленим порушенням, тобто з`ясувати, чи відповідає визначений спосіб усунення порушень вагомості таких порушень.
Пропорційність у значенні пункту 8 частини другої статті 2 КАС України характеризується дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване оспорюване рішення (дія) суб`єкта владних повноважень.
Для цього суд має спершу встановити зміст та обсяг виявлених відповідачем за результатами моніторингу процедури закупівлі порушень, перевірити їх обґрунтованість і лише у такому разі суд отримує реальну змогу перевірити пропорційність вимоги органу державного фінансового контролю тим порушенням, на усунення яких цю вимогу визначено.
Таким чином, та обставина, що позивач у позові не заперечив змісту виявлених порушень, не означало можливості залишити їх поза увагою та не перевіряти їх обсягу, змісту й обґрунтованості.
Отже, у межах справи, яка переглядається, ключовим при вирішенні судом питання стосовно правомірності спірного висновку моніторингу закупівлі є саме дослідження та надання оцінки виявленим відповідачем порушенням з урахуванням правил частини другої статті 2 КАС України.
Суди попередніх інстанцій не встановили змісту та обсягу виявлених відповідачем порушень, жодної юридичної оцінки висновкам відповідача не надали, тобто підстави прийняття спірного рішення і мотиви, якими його обґрунтовано, залишилися поза увагою судів.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій, яким вони керувалися, стверджуючи як про законність (як вважав суд першої інстанції), так і про протиправність (як вважав суд апеляційної інстанції) оскаржуваного висновку.
При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що констатуюча частина спірного висновку відповідача повинна бути логічним підсумком викладених у висновку порушень.
Верховний Суд наголошує, що одне із призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль за здійсненням правосуддя. А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є порушенням процесу.
За правилами частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Отже, в основі обґрунтованого судового рішення лежать повнота і всебічність з`ясування обставин справи. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
Оскільки вказані обставини і фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів обох попередніх інстанцій, то з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), відсутня можливість перевірити правильність висновків судів в цілому по суті спору.
Зважаючи на те, що правильне вирішення справи вимагає дослідження доказів і з`ясування обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
При цьому, постанова суду касаційної інстанції про направлення справи на новий судовий розгляд не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи (частина шоста статті 353 КАС України).
У касаційній скарзі відповідач просив скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року та залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року.
Оскільки, з урахуванням установлених під час касаційного перегляду справи порушень норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, Верховний Суд на цей час не має підстав для висновку, що скасоване судом апеляційної інстанції судове рішення суду першої інстанції відповідало закону, Суд вважає за потрібне касаційну скаргу відповідача задовольнити частково, скасувати оспорювану ним у цьому касаційному провадженні постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року та направити справу на новий судовий розгляд до цього ж суду.
Під час нового розгляду цієї справи необхідно врахувати висновки, зроблені у цій постанові, установити обсяг і зміст виявлених відповідачем за результатами моніторингу процедури закупівлі порушень на надати оцінку оспорюваному висновку з урахуванням вимог частини другої статті 2 КАС України, забезпечивши, на основі закріплених у КАС України принципів, рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного і повного дослідження та вивчення всіх обставин цієї справи, необхідних для прийняття законного й обґрунтованого судового рішення.
Висновки щодо судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної аудиторської служби України задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року скасувати та направити справу №320/5086/23 до Шостого апеляційного адміністративного суду на новий розгляд.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду