ун. № 2608/13667/12

пр. № 2/2608/6205/12 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2012 року 

Святошинський районний суд м.Києва в складі: 
головуючого судді - Чалої А.П., 
при секретарі - Котляр Ю.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , 
3-тя особа: Відділ ГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві 
про визнання особи такою, що втратила право користування 
жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2002р. він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , а на підставі договору дарування 2/3 частин квартири від 21.12.2005р. він є власником 2/3 частин цієї ж квартири, таким чином, він є власником всієї спірної квартири. Відповідача є його колишньою дружиною, з якою він одружився 25.08.2000р. і даний шлюб між ними розірвано рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20.01.2011р. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 була зареєстрована в квартиру АДРЕСА_1 23.05.2006р. як його, позивача, дружина. На даний час шлюб між ними розірвано, відносини припинені, але відповідачка залишається проживати в спірній квартирі, при цьому вона веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, які супроводжуються нецензурною лайкою, ніде не працює, витрат на утримання будинку і по сплаті комунальних послуг не несе, приводить до квартири своїх знайомих і друзів які, також, зловживають спиртними напоями і ведуть антигромадський спосіб життя та вимушеним свідком такої поведінки відповідачки і матері є їх неповнолітній син. Просив задовольнити позов на підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 116, 157 ЖК України, ст.ст. 316, 379, 391, 405 ЦК України.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення його права власності на житло, а також пояснив про те, що відповідачка мешкає в спірній квартирі, але періодично, оскільки ніде не працює і зловживає спиртними напоями, у зв*язку з чим іноді ночує у знайомих та друзів, які також зловживають спиртними напоями і знаходження відповідачки в квартирі негативно впливає на сина, а також порушує його права як власника квартири.
Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність, не відповідність дійсним обставинам справи пояснень позивача, а також пояснила про те, що в квартирі АДРЕСА_1 проживає постійно з 2006р., іншого житла не має, до реєстрації в квартиру позивача зареєстрованою ніде не була, в цій квартирі зареєстрований і мешкає її син, на даний час вона тимчасово не працює, в квартирі знаходяться її речі, останні два роки вона не платить за утримання будинку і комунальні послуги. 
Відділ ГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві просить розглядати справу без представника (а.с. 16 – лист).
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі.
Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.
Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2002р. - 1/3 частини квартири (а.с. 10 – копія свідоцтва) і на підставі договору дарування 2/3 частин квартири від 21.12.2005р. - 2/3 частини (а.с. 11 – копія договору дарування).
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 25.08.2000р. і даний шлюб розірвано рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20.01.2011р. (а.с. 7 – копія рішення суду).
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8 – копія свідоцтва про народження).
На час розгляду справи в спірній квартирі є зареєстрованими сторони і їх неповнолітній син (а.с. 9 – довідка по формі №3).

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.
Підставою позовних вимог ОСОБА_1 вказує ст.ст. 116, 157 ЖК України.
Відповідно до частини 1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім*ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, але використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.
В ст.157 ЖК України вказано, що членів сім*ї власника жилого приміщення будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною 1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Тобто, в даний нормах права йдеться мова про форму судового захисту – виселення.
Але, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням в спірній квартирі та зняття її з реєстраційного обліку за цією адресою.
Згідно частини 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Приймаючи до уваги, що позивачем вимог про виселення відповідачки не заявлено, ст.ст. 116, 157 ЖК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.
Згідно частини 2 ст.405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що позивач є власником спірної квартири і ставить питання про визнання відповідачки як колишнього члена його сім*ї такою, що втратила право користування жилою площею в цій квартирі, вказана норма права регулює спірні правовідносини. 
Відповідно до вимог вказаної вище правової норми, підставою для втрати членом сім*ї власника житла права користування цим житлом є сукупність двох обставин: відсутність цього члена сім*ї за місцем державної реєстрації понад один рік і така відсутність повинна мати місце без поважних причин. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на ті обставини, що відповідачка зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, ніде не працює, вчиняє сварки і дитина є свідком такої неналежної поведінки матері. 
При цьому, і позивач, і відповідачка не заперечували тієї обставини, що ОСОБА_2 постійно з 2006р. є зареєстрованою і проживає в квартирі АДРЕСА_1 , в цій квартирі знаходяться її речі та є зареєстрованим і проживає її та позивача спільний син, відносно якого вона не позбавлена материнських прав.
Таким чином, в судовому засіданні не встановлено належних і допустимих доказів про існування правових підстав для застосування частини 2 ст.405 ЦК України, а саме: не надано доказів про відсутність відповідачки в спірній квартирі понад один рік без поважних причин.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведені в судовому зсіданні належними і достовірними доказами, у зв*язку з чим задоволенню не підлягають.
Вирішуючи спір, суд не вважав за необхідне допитувати свідків за клопотанням позивача для з*ясування обставин поведінки відповідачки в сім*ї та по відношенню до сусідів, оскільки виходячи зі змісту заявлених позовних вимог такі обставини в даному випадку юридичного значення не мають, оскільки не стосуються предмету доказування в даній справі і виходять за межі заявлених позовних вимог.
Обставини на які посилається позивач в обґрунтування позову, а саме: щодо неналежної поведінки відповідачки, не можуть бути правовою підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в спірній квартирі.
Крім цього, суд вважає за необхідне вказати про те, що при задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, така особа підлягає зняттю з реєстраційного обліку за спірною адресою і додаткова позовна вимога про це зайвою по суті.
Керуючись ст.ст. 116, 157, 191 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 212-215, 223 ЦК України, суд, - 
В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Відділ ГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду – протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: