ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 200/6509/21
адміністративне провадження № К/990/41286/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е.,
суддів - Кашпур О.В., Смоковича М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року (головуючий суддя - Кравченко Т.О.)
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року (головуючий суддя - Гаврищук Т.Г., судді: Блохін А.А., Сіваченко І.В.)
у справі №200/6509/21
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Селидівської міської ради Покровського району про скасування рішень міської ради,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
27 травня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидівської міської ради Покровського району (далі - відповідач, Селидівська міська рада, міська рада), у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Селидівської міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-164;
- визнати протиправним і скасувати рішення Селидівської міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-165.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 жовтня 2020 року його було обрано Селидівським міським головою, який приступив до виконання своїх повноважень, починаючи з 28 листопада 2020 року. Указав, що на засіданні чергової сесії Селидівської міської ради, яка відбулась 24 травня 2021 року, відповідач прийняв рішення «Про недовіру Селидівському міському голові ОСОБА_1 » та «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 ». Водночас, на думку позивача, указані рішенні є протиправними, та такими, що ухвалені зі значними порушеннями процедури та порядку їх прийняття, у спосіб, що не перебачений Регламентом роботи Селидівської міської ради (далі - Регламент) та не у відповідності до законодавство про місцеве самоврядування.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
25 жовтня 2020 року на чергових місцевих виборах депутатів Селидівської міської ради 8 скликання та Селидівського міського голови, позивача було обрано Селидівським міським головою.
Відповідно до пункту 2 Рішення № 8/1-1, міська рада визначила 28 листопада 2020 року початком повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 .
Відповідно до протоколу першого пленарного засідання першої сесії Селидівської міської ради VІІІ скликання від 27 листопада 2020 року, після оголошення результатів виборів від 25 жовтня 2020 року, новообраний міський голова ОСОБА_1 склав присягу та став головуючим на сесії. Міська рада прийняла рішення з першого питання порядку денного.
10 лютого 2021 року група депутатів Селидівської міської ради звернулася до міського голови з вимогою про скликання чергової третьої сесії Селидівської міської ради на 22 лютого 2021 року. Вимога обґрунтована тим, що міська рада тривалий час не розглядає земельні питання, що зумовлює надходження численних скарг від громади (не розглянуто більше 60 питань), а також тим, що рада не вирішує питання встановлення місцевих податків і зборів.
24 лютого 2021 року депутати Селидівської міської ради звернулись до секретаря міської ради Сукова Р.М. та до постійної комісії Селидівської міської ради з питань депутатської діяльності, етики, правової політики, законності і правопорядку та підтримки засобів масової інформації з депутатським зверненням, в якому просили розглянути проект рішення «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 ».
24 лютого 2021 року відбулось засідання постійної комісії з питань депутатської діяльності, етики, правової політики, законності і правопорядку та підтримки засобів масової інформації, на порядку денному якого, зокрема, було питання про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 .
Листом від 06 травня 2021 року № 32-03/30556/21 Департамент з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції повідомив секретарю міської ради Сукову Р.М. про те, що Національне агентство з питань запобігання корупції розглянуло його звернення від 08 квітня 2021 року № 02-19я/7-595.
Як вбачається зі звернення та доданих матеріалів, Селидівським міським головою ОСОБА_1 розпорядженням від 01 березня 2021 року № 20-вр зупинено дію рішення депутатів Селидівської міської ради стосовно внесення до порядку денного сесії питання щодо недовіри міському голові.
За висновком, наведеним в листі, в описаній ситуації можуть вбачатися ознаки порушення ОСОБА_1 вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
24 травня 2021 року депутати Селидівської міської ради звернулися до міського голови з заявою, в якій вимагали поставити на голосування питання «Про недовіру Селидівському міському голові ОСОБА_1 » шляхом відкритого голосування більшістю депутатів.
24 травня 2021 року відбулося пленарне засідання сьомої чергової сесії Селидівської міської ради, на якому секретарем Суковим Р.В. запропоновано поставити на голосування питання щодо недовіри міському голові ОСОБА_1 .
З цього питання шляхом відкритого голосування депутати проголосували: «за» - 15, «проти» - 8, «утримались» - 1 (рішення № 8/7-164).
Поставили на голосування питання про внесення до порядку денного додаткового питання про дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ..
З цього питання депутати проголосували: «за» - 15, «проти» - 8, «утримались» - 1.
Обраною лічильною комісією за результатами встановлення підсумків таємного голосування прийнято рішення, зокрема: Вважати рішення «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 » прийнятим (протокол №2 засідання лічильної комісії від 24 травня 2021 року).
Суков Р.М. , секретар міської ради, поставив на голосування питання про затвердження проєкту рішення «Про припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 », попередньо зачитавши його зміст.
Міська рада прийняла рішення затвердити проєкт рішення «Про припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » (рішення № 8/7-165).
За це рішення проголосували: «за» - 18, «проти» - 6, «утримались» - 0, «не голосував» - 1.
На офіційному веб-сайті Селидівської міської ради оприлюднений протокол пленарного засідання сьомої сесії Селидівської міської ради та рішення, які міська рада прийняла 24 травня 2021 року, в тому числі рішення: 1. «Про недовіру Селидівському міському голові ОСОБА_1 » від 24 травня 2021 року № 8/7-164; 2. «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 » від 24 травня 2021 року № 8/7-165.
Рішення Селидівської міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-165 «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 » прийняте міською радою на підставі звернення групи депутатів Селидівської міської ради від 24 лютого 2021 року, протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань депутатської діяльності, етики, правової політики, законності і правопорядку та підтримки засобів масової інформації від 24 лютого 2021 року № 2.
За змістом цього рішення міська рада вирішила достроково припинити повноваження Селидівського міського голови ОСОБА_1 , звільнити ОСОБА_1 із займаної посади Селидівського міського голови з дня прийняття радою цього рішення; вивести ОСОБА_1 зі складу виконавчого комітету Селидівської міської ради, доручити секретарю Селидівської міської ради Сукову Р.М. здійснювати повноваження Селидівського міського голови з моменту дострокового припинення повноважень Селидівським міським головою ОСОБА_1 і до початку повноважень міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до законодавства України, секретарю Селидівської міської ради Сукову Р.М. доручено звернутися у визначений частиною 3 статті 42 Закону від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР строк до Верховної Ради України з клопотанням щодо призначення позачергових виборів Селидівського міського голови.
24 травня 2021 року міський голова ОСОБА_1 видав розпорядження № 49-вр «Про зупинення дії рішення Селидівської міської ради».
Того ж дня міський голова ОСОБА_1 видав розпорядження № 50-вр «Про зупинення рішення Селидівської міської ради».
26 серпня 2021 року Селидівська міська рада прийняла рішення № 8/11-316 «Про внесення змін до мотиваційної частини рішення Селидівської міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-165», яким вирішила внести доповнення до рішення Селидівської міської ради від 24 травня 2021 року №8/7-165 «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 ».
Не погоджуючись із такими рішеннями, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. 
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржувані рішення прийнято відповідачем з урахуванням передбаченої законодавством процедури і за наявності на те обґрунтованих підстав.
При цьому, проаналізувавши допущені в процесі розгляду питань про висловлення недовіри міському голові та про дострокове припинення його повноважень окремих процедурних порушень, суди дійшли висновку, що такі порушення не вплинули на законність та легітимність прийнятих Селидівською міською радою рішень. 
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
07 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пунктів 1, 2, та 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2026 року (у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь суддів Губської О.А., Мартинюк Н.М. у цій справі) для розгляду справи № 200/6509/21 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Мацедонської В.Е., суддів: Кашпур О.В., Смоковича М.І.
V. Касаційне оскарження
У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень Селидівської міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-164 «Про недовіру Селидівському міському голові ОСОБА_1 » та від 24 травня 2021 року № 8/7-165 «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 » задовольнити повністю.
Так, скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, та зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 703/914/16-а, від 17 липня 2019 року у справі № 691/1079/17, від 17 липня 2020 року у справі № 824/766/18-а щодо застосування частини 2 статті 59, та незастосування частини 9 статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).
В обґрунтування вказаної підстави касаційного оскарження, позивач, із посилання на вищезазначені справи, наголошує, що підставою для звільнення міського голови на підстави частини 2 статті 79 Закону № 280/97-ВР є, насамперед, доведеність в передбаченому законодавством порядку фактів порушень міським головою Конституції та законів України, прав і свобод громадян, незабезпечення здійснення наданих йому повноважень. На думку останнього, суди мають належно та повно дослідити встановлені порушення, вчинені міським головою при здійсненні наданих йому повноважень. 
При цьому, вказує, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні взагалі не досліджував питання щодо можливих процедурних порушень з боку відповідача при прийнятті оскаржуваних рішень міської ради, не перевірено їх легітимність, яка оспорювалась позивачем, що є порушенням абзацу в) пункту 3 частини 1 статті 322 КАС України та вищезазначених норм матеріального права.
Водночас зазначає, що секретар ради, на якого покладено обов`язок організації питань на розгляд сесії, маючи для цього необхідний час, умисно, безпосередньо в день проведення сесії виніс на розгляд додаткові питання про недовіру та відсторонення міського голови в порушення передбачених процедур та своїх обов`язків, із застосуванням обману, перевищуючи свої повноваження, щоб уникнути ризику спростування його обвинувачень міського голови та зриву планів про його відсторонення, а в подальшому організував голосування без будь-якого обговорення. На думку позивача, судами не застосовані вказані норми права, в результаті не надана належна правова оцінка відповідним процедурним порушенням при прийнятті оскаржуваних рішень ради.
Така позиція не відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним при розгляді справ: №691/1079/17, №703/914/16-а, №240/6076/18. 
На думку ОСОБА_1 , судами попередніх інстанцій при прийнятті рішень не застосовані норми частини 15 статті 46 Закону № 280/97-ВР та норми Регламенту Ради, та допущено тлумачення, за яким при наявності необхідної кількості голосів депутати можуть не дотримуватись вимог Регламенту.
Також у касаційній скарзі скаржник вказує пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що є необхідність у відступленні від висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а саме у справі №1640/3394/18 щодо застосування статті 49, частини 2, 3 статті 79 Закону № 280/97-ВР.
Позивач наполягає, що стосується виключних повноважень ради щодо дострокового припинення голови, то з огляду на положення частини 3, частини 9 статті 79 Закону № 280/97-ВР рішення ради є лише одним із способів дострокового припинення повноважень.
Разом з тим, з огляду на положення статті19 Конституції України, повноваження ради щодо припинення повноважень голови не можуть бути безмежні і реалізуються виключно в межах Закону.
Натомість, висновки Верховного Суду, викладені по справі №1640/3394/18 натякають саме на таку безмежність повноважень, що не виключає зловживань з боку окремих депутатів, що відбулось і в Селидівській міській раді, рішення якої оскаржуються у цій справі.
Крім того, позивач наголошує, що необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у справі №1640/3394/18 підтверджується змістами правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду за результатами розгляду справ від 11 вересня 2019 року у справі № 703/914/16-а, від 17 липня 2019 року у справі № 691/1079/17, від 17 липня 2020 року у справі № 824/766/18-а, про які згадує останній у касаційній скарзі.
Також у касаційній скарзі скаржник вказує пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частин 2, 3 статті 79 Закону № 280/97-ВР з точки зору порядку підготовки та прийняття рішення про дострокове припинення повноважень сільського, селищного, міського голови, зокрема правового регулювання правовідносин стосовно прийняття відповідного рішення, а також критеріїв та механізму встановлення, перевірки та оцінки підстав, передбачених частиною другою цієї статті.
Позивач вважає, що відповідач перевищив свої повноваження щодо встановлення фактів порушення з боку голови, фактично не довів належним чином наявність таких порушень, в тому числі допустив штучне створення неіснуючих фактів (скоєння головою корупційного діяння), тобто безпідставно застосував норми статті 79 Закону. 
Крім того, депутати, які винесли на розгляд сесії ради питання про дострокове припинення повноважень голови, не виконали жодних вимог до встановленого Законом та Регламентом ради порядку підготовки, розгляду та прийняття рішень. При цьому, суди не перевірили аргументи позивача щодо цих обставин, та неправильно застосували норми закону, а саме статті 79 Закону № 280/97-ВР та положень Регламенту Ради
На думку скаржника, є необхідність у роз`ясненні чи є обов`язковим дотримання всіх передбачених Законом №280//97-ВР та Регламентом відповідної ради процедур розгляду питання щодо дострокового припинення повноважень голови при наявності кваліфікованої більшості депутатів (2/3), у частині застосування частини 3 статті 79 Закону № 280/97-ВР.
Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій за наявними в справі матеріалами.
VI. Релевантні джерела права й акти їх застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Конституція України
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина друга статті 141 Конституції України передбачає, що сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою для того, щоб очолювати виконавчий орган ради та головувати на її засіданнях.
Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон - № 280/97).
У відповідності до частини першої статті 12 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. 
Згідно частини другої статті 12 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.
Частиною третьою статті 12 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Згідно пунктів 13, 16 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: розгляд запитів депутатів, прийняття рішень по запитах; прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини третьої статті 42 Закону № 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади.
Відповідно до пунктів 2, 8 частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.
На підставі частини 15 статті 46 Закону № 280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Частиною другою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Відповідно до частини 10 статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно з частиною другою статті 79 Закону № 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.
Частиною третьою статті 79 Закону № 280/97-ВР передбачено, що повноваження сільського, селищного, міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Порядок проведення місцевого референдуму щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови визначається законом про місцеві референдуми. 
Відповідно до частини дев`ятої статті 79 Закону № 280/97-ВР за наявності рішень суду про визнання розпоряджень чи дій сільського, селищного, міського голови незаконними, висновків відповідного комітету Верховної Ради Верховна Рада України може призначити позачергові вибори сільського, селищного, міського голови. 
Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-IV (далі - Закон № 93-IV).
За змістом частини першої статті 2 Закону № 93-IV депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.
Регламент роботи Селидівської міської ради, затверджений пунктом 1 рішення Селидівської міської ради від 10 березня 2021 року № 8/3-51 «Про Регламент роботи Селидівської міської ради» (далі - Регламент)
Згідно частини першої статті 1 Регламенту Селидівська міська рада (далі - міська рада) є виборним, представницьким органом місцевого самоврядування, яка представляє інтереси Селидівської міської територіальної громади, до складу якої входять територія м. Українська, смт. Цукурине, с. Петрівка, с. Юр`ївка, с. Григорівка, с. Новоолексіївка, с. Пустинка, (далі - територіальна громада), та здійснює від їх імені та в їх інтересах свої функції і повноваження, визначені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законодавчими актами.
Відповідно до частини першої статті 2 Регламенту цей Регламент встановлює порядок скликання сесій, підготовки і розгляду нею питань, проведення пленарних засідань, прийняття рішень міської ради, порядок формування та організації роботи виконавчих органів міської ради, постійних та інших комісій, здійснення депутатської діяльності, обрання і затвердження посадових осіб та інші процедури, які випливають із повноважень ради, встановлених Конституцією та законами України.
Згідно пунктів 2, 3, 4, 6 частини 4 статті 9 Регламенту депутат міської ради в порядку, визначеному цим Регламентом, має право: пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами, вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, вносити на розгляд ради та її органів проєкти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них, порушувати питання про недовіру міському голові, щодо розпуску органів, утворених радою, та звільнення посадових осіб ради.
Частиною 7 статті 15 Регламенту передбачено, що повноваження міського голови можуть бути припинені достроково в порядку, визначеному статтею 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Згідно з частиною першою статті 20 Регламенту наступні сесії ради, після першої, скликаються міським головою, або іншими суб`єктами відповідно до чинного законодавства.
Частиною першою статті 21 Регламенту встановлено, що сесії міської ради чергові та позачергові відкриває, веде і закриває міський голова, а у випадках, передбачених законом, секретар ради. Якщо вони з будь-яких причин не здійснюють цього, то функції головуючого виконує обраний радою депутат.
Відповідно до частини третьої статті 21 Регламенту сесія міської ради оголошується закритою після розгляду усіх питань порядку денного.
Частинами 1, 2, 5 статті 29 Регламенту передбачено, що питання затвердженого порядку денного сесії ради розглядаються у тій черговості, у якій вони були затверджені. В окремих випадках черговість розгляду питань може бути змінено за рішенням міської ради, прийнятим більшістю голосів від складу ради після обговорення за скороченою процедурою. Під час роботи сесії пропозиції про зміни її порядку денного можуть вноситися: 1) міським головою; 2) секретарем ради; 3) постійною комісією; 4) депутатською групою або фракцією; 5) окремими депутатами.
Згідно частини третьої статті 39 Регламенту на час доповіді, співдоповіді або виступу у дебатах головуючого на засіданні, а також на час розгляду питання персонально щодо головуючого на засіданні ведення засідання доручається секретарю ради, а в разі його відсутності чи за обставин, що не дозволяють йому проводити засідання, - іншій особі, визначеній рішенням ради.
Відповідно до частини першої статті 54 Регламенту Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Частиною 3 статті 56 Регламенту встановлено, що таємне голосування обов`язково проводиться у випадках, передбачених пунктом 4 та 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Згідно частини 9 вказаної статті про результати таємного голосування лічильна комісія складає протокол, який підписують усі члени лічильної комісії. Голова комісії або уповноважений на те член комісії оголошує результати голосування.
Питання щодо дострокового припинення повноважень міського голови визначені Главою 3 розділу VІІІ «Особливі процедури розгляду питань» Регламенту.
Так частиною 2 статті 70 Регламенту передбачено, що повноваження міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень. 
Частиною 4 вказаної статті встановлено, що повноваження міського голови можуть бути припинені достроково за наявності підстав, зазначених в пункті 2 статті 70 цього Регламенту за рішенням місцевого референдуму або рішенням міської ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загальної кількості складу ради.
VІI. Висновки Верховного Суду
У силу положень статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
У контексті спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень про недовіру та про дострокове припинення повноважень міського голови, Верховний Суд зауважує, що прийняття таких рішень є законодавчо передбаченим правом міської ради, реалізація якого має відбуватися у порядку та спосіб, визначені законом.
Прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень міського голови у випадках, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить до виключних повноважень відповідної ради.
При цьому, здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень голови міської ради, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України).
Отже спірне рішення відповідача повинно бути перевірено адміністративним судом на предмет законності та легітимності, а не доцільності його прийняття.
Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі №1640/3394/18, від 22 квітня 2020 року у справі №360/2169/19 і надалі підтримані у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №802/1463/18-а, від 21 жовтня 2021 року у справі №240/6076/18, від 23 червня 2023 року у справі №240/39337/21, від 21 грудня 2023 року у справі №440/2017/20, від 30 квітня 2026 року у справі № 600/668/25-а.
Така позиція Верховного Суду є усталеною для справ з подібними правовідносинами, тож вона є застосовною і до справи, яка переглядається.
Крім цього, Верховний Суд у своїй судовій практиці послідовно повторював, що саме лише порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Тож, Верховний Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2024 року у справі №440/10933/22.
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2024 року у справі №280/3996/20 зазначав, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 20 червня 2019 року у справі №510/2198/16-а, від 08 серпня 2019 року у справі №810/1354/18, від 27 листопада 2019 року у справі №419/1434/16-а, від 21 грудня 2023 року у справі №440/2017/20.
У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій дійшли аналогічних висновків.
Так, за висновками судів попередніх інстанцій, оскаржувані у цій справі рішення Селидівської міської ради прийняті з дотриманням вимог закону та у межах наданих повноважень, а допущені процедурні порушення не вплинули на законність та легітимність прийнятих міською радою рішень, а тому не можуть мати наслідком скасування правильного по суті рішення.
Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що міська рада під час прийняття оскаржуваних рішень допустила ряд процедурних порушень. 
Повертаючись до матеріалів справи і встановлених у ній обставин, випливає, що постійна комісія Селидівської міської ради проєкти рішень щодо висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 не розглядала та не погоджувала, а проєкт порядку денного засідання сьомої чергової сесії Селидівської міської ради VІІІ скликання не передбачав розгляду питань про висловлення недовіри міському голові та про дострокове припинення повноважень міського голови.
Слід зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 03 жовтня 2023 року у справі №280/8088/21 та від 27 червня 2024 року у справі №480/3830/22, відсутність попереднього погодження проєкту спірного рішення постійною комісією не може бути безумовною підставою для його скасування, оскільки в даному випадку є: 1) цілеспрямований намір і вагома причина для прийняття такого рішення; 2) підставність та очевидність даного рішення, на думку ради, має під собою певні юридичні підґрунтя; 3) вирішення означеного питання є виключною компетенцією депутатів ради та належить до її дискреційних повноважень.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 21 грудня 2023 року у справі №440/2017/20 та від 11 квітня 2024 року у справі №280/3996/20.
Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, які, керуючись пунктами 4, 8 частини 2 статті 19 Закону № 93-ІV, вказали, що депутати міської ради наділені правом вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та порушувати питання про недовіру міському голові. Указана норма кореспондується зі статтею 9 Регламенту.
Разом з тим, стаття 28 Регламенту передбачає можливість включення до порядку денного додаткових питань, за умови, що вони підготовлені відповідно до вимог цього Регламенту, та за це проголосували більшість депутатів від складу ради.
Водночас, суди зауважили, що частина 3 статті 31 Регламенту містить норму такого змісту:
« 3. Проєкти, підготовлені з недотриманням вимог цього Регламенту, приймаються до розгляду на сесії міської ради, як виняток, лише у випадку, коли вони вимагають термінового вирішення, були розглянуті на профільній постійній комісії і вносяться до порядку денного сесії в порядку їх надходження».
Отже, Регламент Селидівської міської ради передбачав можливість включення до порядку денного сесії питань, що не передбачені проєктом порядку денного, за пропозицією секретаря міської ради або депутата міської ради, якщо за це проголосувала більшість депутатів ради.
Так питання про недовіру міському голову та дострокове припинення повноважень міського голови, які виникли безпосередньо під час проведення пленарного засідання сьомої сесії ради, були включені до порядку денного сьомої чергової сесії Селидівської міської ради за пропозицією секретаря міської ради, за які проголосували більшість депутатів ради. Ці питання не були підготовлені у відповідності до вимог Регламенту, проте можливість їх включення до порядку денного як виняток, передбачена вищезгаданою нормою частини 3 статті 31 Регламенту.
Водночас, слід зазначити, що внесення вказаних питань до порядку денного було зумовлено рядом подій.
З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2021 року депутати Селидівської міської ради звернулись до секретаря міської ради Сукова Р.М. та до постійної комісії Селидівської міської ради з питань депутатської діяльності, етики, правової політики, законності і правопорядку та підтримки засобів масової інформації з депутатським зверненням, в якому просили розглянути проект рішення «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 », яке зареєстровано в міській раді 24 лютого 2021 року, та розглянуто на засіданні вказаної постійної комісії (протокол №2 засідання комісії від 24 лютого 2021 року).
Голова постійної комісії з питань депутатської діяльності, етики, правової політики, законності і правопорядку та підтримки засобів масової інформації повідомив під час обговорення та затвердження порядку денного першого пленарного засідання третьої чергової сесії Селидівської міської ради 24 лютого 2021 року про звернення депутатів Селидівської міської ради щодо дострокового припинення повноважень міського голови, про розгляд його на засіданні постійної депутатської комісії та рекомендацію комісії внести питання про дострокове припинення повноважень міського голови першим питанням до порядку денного на розгляд сесії 24 лютого 2021 року.
Натомість, позивач відмовився вносити це питання до порядку денного, вказавши на необхідності його ретельного вивчення.
Після проведення голосування порядок денний затверджено із внесенням вищезазначеного питання; обрано лічильну комісію та затверджено порядок проведення таємного голосування. Через неможливість продовження таємного голосування, було оголошено перерву в засіданні сесії.
01 березня 2021 року, покликаючись на частину 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР, міський голова видав розпорядження № 20-вр «Про зупинення рішення Селидівської міської ради», яке обґрунтоване невідповідністю рішення міської ради про внесення в порядок денний першим питанням рішення про недовіру міському голові вимогам Закону № 280/97-ВР та Регламенту.
Департамент з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції у відповідь на звернення секретаря міської ради від 08 квітня 2021 року № 02-19я/7-595 повідомив листом від 06 травня 2021 року № 32-03/30556/21 про можливі ознаки порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
24 травня 2021 року депутати Селидівської міської ради звернулися до міського голови зі зверненням, в якому вимагали поставити на голосування питання «Про недовіру Селидівському міському голові ОСОБА_1 » шляхом відкритого голосування більшістю депутатів.
У депутатському зверненні йшлося про те, що це питання було оприлюднене на офіційному веб-сайті Селидівської міської ради, розглянуто на постійній депутатській комісії, з обґрунтуванням підстав для висловлення недовіри мали можливість ознайомитися всі бажаючі, депутати проголосували за включення цього питання до порядку денного, однак міський голова наклав на нього вето, на що не мав права.
24 травня 2021 року відбулося пленарне засідання сьомої чергової сесії Селидівської міської ради, на якому секретар міської ради та депутати міської ради оголосили пропозиції щодо внесення до порядку денного питань про недовіру та дострокове припинення повноважень міського голови.
Таким чином, доводи позивача щодо непогодження проєктів рішень та їх неоприлюднення на офіційному веб-сайті ради, Верховний Суд розцінює критично, оскільки виключно через дії позивача процедура погодження щодо включення додаткових питань до порядку денного не була дотримана і пропозиції депутатів не були включені у порядок денний чергової сесії.
Окрім наведеного, як підставу для скасування спірних рішень, позивач вказав про неналежний порядок розгляду та прийняття оскаржуваних рішень.
Суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях вказали, що відповідно до частин першої та другої статті 39 Регламенту скликає сесії ради, вносить пропозиції та головує на пленарних засіданнях ради міський голова, крім випадків, визначених чинним законодавством. У разі неможливості виконання міським головою своїх повноважень головуючого на пленарних засіданнях ради, його обов`язки тимчасово здійснює секретар ради - за посадою, або у випадках, передбачених законом, голова постійної комісії ради з питань депутатської діяльності, етики, правової політики, законності і правопорядку та взаємодії із засобами масової інформації.
Водночас, з огляду на норми частини 3 статті 39 Регламенту, під час розгляду питання персонально щодо головуючого на засіданні ведення засідання доручається секретарю ради, а в разі його відсутності чи за обставин, що не дозволяють йому проводити засідання, іншій особі, визначеній рішенням ради.
Таким чином, питання про висловлення недовіри міському голові та про дострокове припинення його повноважень безпосередньо стосувалися міського голови ОСОБА_1 , який головував на пленарному засіданні, а тому, ведення пленарного засідання було доручено секретарю міської ради, що відповідає вимогам частини 3 статті 39 Регламенту.
Отже, Суд вважає надуманими переконання позивача, що секретар ради умисно, безпосередньо в день проведення сесії виніс на розгляд додаткові питання про недовіру та відсторонення міського голови в порушення передбачених процедур та своїх обов`язків, із застосуванням обману, перевищуючи свої повноваження, а саме, щоб уникнути ризику спростування його обвинувачень міському голові та зриву планів про його відсторонення.
У контексті наведених вище висновків Верховного Суду та висновків судів попередніх інстанцій, Суд повторно звертає увагу на те, що не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Ключовим у спірних правовідносинах є те, що, приймаючи спірні рішення, відповідач, як орган місцевого самоврядування, за результатами аналізу діяльності позивача, дійшов висновку про неможливість продовження виконання ним своїх обов`язків та вирішив реалізувати передбачене законом право на дострокове припинення повноважень ОСОБА_1 . Таке рішення було прийняте повноважним складом ради на її пленарному засіданні, як це вимагається приписами Закону №280/97-ВР.
З огляду на те, що 2/3 від загального складу депутатів Селидівської міської ради висловились за недовіру міському голові, то прийняття депутатами рішення про дострокове припинення його повноважень є цілком обґрунтованим.
Продовження виконання своїх обов`язків міським головою, якому висловлено недовіру, суперечитиме засадам місцевого самоврядування, які відповідно до статті 4 Закону №280/97-ВР ґрунтуються на принципі виборності як представницьких органів - сільських, селищних, міських рад, так і сільських, селищних, міських голів (подібний за змістом висновок викладено у вже згаданій постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі №440/2017/20). 
Водночас, приписами частини третьої статті 79 Закону № 280/97-ВР встановлено, що повноваження міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. 
Рішення з питань про висловлення недовіри Селидівському міському голові ОСОБА_1 та про затвердження проекту рішення міської ради «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 » прийняті більшістю депутатів від складу міської ради шляхом відкритого голосування, що підтверджено протоколом пленарного засідання сьомої чергової сесії та відеозаписом пленарного засідання. Результати голосування з цих питань не відображені в бланках поіменного голосування, що є порушенням частини 4 статті 55 Регламенту. Однак таке порушення не спростовує того, що депутати проголосували за ці рішення і вони були прийняті більшістю голосів депутатів від загального складу ради.
При цьому, судами встановлено, що у судовому засіданні на уточнююче запитання суду представники позивача відповіли, що не заперечують факту голосування депутатів міської ради з цих питань та підтримку їх більшістю голосів, однак наголошують на порушенні встановленої Регламентом процедури.
Водночас, рішення з питання про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови прийняте шляхом таємного голосування з дотриманням вимог Закону № 280/97-ВР та статті 56 Регламенту 1.
А тому, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованих висновків, що процедура голосування щодо дострокового припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 та звільнення його з посади відбувалась відповідно до вимог, визначених Законом №280/97-ВР, та відповідно до Регламенту.
Верховний Суд зазначає, що посилання позивача на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 703/914/16-а, від 17 липня 2019 року у справі № 691/1079/17, від 17 липня 2020 року у справі № 824/766/18-а є необґрунтованим зважаючи на неподібність обставин справи у наведених постановах до обставин цієї справи.
Так, у справі № 703/914/16-а було встановлено порушення процедури з огляду на розгляд питань щодо дострокового припинення повноважень голови після закриття засідання сесії міської ради. 
При цьому ключовим питанням. яке досліджувалось у справі № 691/1079/17, було неналежне виконання позивачем своїх повноважень. Водночас, спір у цій справі стосується дотримання процедури дострокового припинення повноважень міського голови. 
Разом з тим, рішення у справі № 824/766/18-а скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку із неповним встановленням обставин справи.
Щодо посилання позивача на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, то Верховний Суд вказує, що відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах, щодо якої такий висновок сформовано.
З цього приводу Верховний Суд уважає за доцільне зазначити таке.
Конституцією України (статті 8, 129) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому, загальновизнано, що його базовим елементом є принцип юридичної визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав.
Єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики (пункт 4 частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Слід зазначити, що єдність судової практики відіграє надважливу роль у забезпеченні однакового правозастосування в адміністративному судочинстві, що сприяє юридичній визначеності та передбачуваності стосовно вирішення спірних ситуацій для учасників судового процесу.
Основним завданням Верховного Суду відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення сталості та єдності судової практики.
Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 Судом було визначено підстави для відступу від правового висновку Верховного Суду, а саме:
- вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість);
- зміни суспільного контексту.
Також Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 15 вересня 2020 року у справі № 5017/1221/2012 вказала, що необхідність відступу має виникати з певних визначених об`єктивних причин, такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані. Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни в правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань тощо.
Повноваження Верховного Суду як суду касаційної інстанції та правила статті 346 КАС України указують на те, що необхідність відступу від раніше сформованого висновку Верховного Суду може бути пов`язана виключно з незгодою з раніше сформованими висновками Верховного Суду щодо правильності застосування судами першої чи апеляційної інстанцій норм права у подібних правовідносинах.
Отже, необхідність відступу від правової позиції Верховного Суду повинна мати тільки вагомі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих суперечностей (помилок), що мають фундаментальне значення для правозастосування.
Разом з тим, з огляду на встановлені фактичні обставини у цій справі та наявність висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 червня 2019 року у справі №1640/3394/18, від 22 квітня 2020 року у справі №360/2169/19 і надалі підтримані у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №802/1463/18-а, від 21 жовтня 2021 року у справі №240/6076/18, від 23 червня 2023 року у справі №240/39337/21, від 21 грудня 2023 року у справі №440/2017/20, від 30 квітня 2026 року у справі № 600/668/25-а, які є застосовними до спірних правовідносин, Суд не вбачає підстав для їх відступу, та вважає, що скаржником не обґрунтовано належним чином необхідність такого відступлення.
З огляду на вищенаведене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Крім того, щодо необхідності у наданні висновку Верховного Суду щодо застосування частин 2, 3 статті 79 Закону № 280/97-ВР, Суд звертає увагу на те, що Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2026 року у справі № 600/668/25-а (п. 42-47 цієї постанови) викладено правовий висновок щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах. 
Так, у зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, відповідно, що прийняття рішень, зокрема, щодо дострокового припинення повноважень міського голови у випадках, передбачених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", належить до виключних повноважень відповідної ради. 
Такі повноваження є дискреційними, а тому адміністративний суд при розгляді справи не може здійснювати повторну перевірку роботи голови міської ради щодо належного чи неналежного здійснення наданих йому повноважень, допущення ним у своїй діяльності порушень законодавства України, прав і свобод громадян, як і не може переоцінювати позицію (волевиявлення) депутатів ради, які проголосували за необхідність дострокового припинення повноважень міського голови.
З огляду на наявність висновків Верховного Суду щодо застосування частин 2, 3 статті 79 Закону № 280/97-ВР, Суд вважає недоведеною підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, зважаючи на все вищевказане, Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги, які були підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про правильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права, та обґрунтованість рішень попередніх інстанцій.
Інші доводи та аргументи скаржника зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції і свідчать про його незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду - без змін.
З огляду на результат касаційного розгляду у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 355-356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року залишити без змін.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська
Судді О. В. Кашпур
М. І. Смокович