ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1809/26 Справа № 243/2945/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 серпня 2026 року Кривий Ріг 

25.08.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при секретарі судового засідання Шевченко В.В. апеляційну скаргу захисника Михайлова Д.О., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік 
за участю захисника (в режимі ВКЗ)    ОСОБА_2 

в с т а н о в и л а :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2026р. ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 

Зазначена постанова оскаржена захисником Михайловим Д.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:
- вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції при розгляді справи не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП ;
- вказує, що після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 прибув до військової частини, та у присутності старшого бойового медика ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння та стану сп`яніння не було виявлено;
- зазначає, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки є неповним, на відеозапису відсутнє повне відображення перебігу подій, відсутнє першочергове спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 ;
- вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебував при виконанні службових повноважень перебував у постійній готовності до виконання наказів командування, та процедура його огляду на стан сп`яніння повинна була проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, його відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги відповідно до вимог ст.ст. 268, 294 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доводи захисника Михайлова Д.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 18.03.2026 о 15-50 год. в с. Майдан, вул. Центральна, 101, водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук. Від продуття алкотестеру Драгер на місці зупинки відмовився та від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та показав, що його зупинив працівник поліції для перевірки документів та запропонував пройти освідування. Під час спілкування поліцейський поза камерою попросив продути Драгер. Він пояснив поліцейському, що поспішає бо везе ліки. Працівник поліції сказав йому, що включить бодікамеру, а він повинен почати рух транспортним засобом і під відеозапис пояснити, що він не може пройти огляд. Йому не роз`яснили наслідків та не прочитали протокол. Також поліцейський попросив його не говорити, що він військовослужбовець та що везе ліки. Ліки перевозив з Нікополя до с. Черкаське. Які саме ліки він перевозив не знає, ліки доставлялись медику. Йому говорили, що треба терміново доставити ліки. Після прибуття до місця призначення повідомив командира, що його зупинили працівники поліції та склали протокол. Передав медикаменти медику. Після чого медик його повіз до ВСП для проходження огляду. В ВСП продув Драгер, результат показав нулі. Також зазначив, що окрім протоколу більше нічого не складалось, в інших документах не підписувався. 
Суд першої інстанції не прийняв показання ОСОБА_1 щодо заперечення своєї винуватості та заперечення захисника ОСОБА_4 , які були подані суду першої інстанції у письмовому вигляді, та відкинув їх як неналежні, та такі, що спростовуються сукупністю доказів у справі.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:
- протокол серії ЕПР1 № 618218 від 18.03.2026, яким підтверджено, що 18.03.2026 о 15-50 год. в с. Майдан, вул. Центральна, 101, водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук. Від продуття алкотестеру Драгер на місці зупинки відмовився та від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі відмовився. Від керування транспортними засобами відсторонений;
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд до Слов`янської міської лікарні 18.03.2026, у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння: різких запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, але ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі відмовився; 
- матеріали відеозапису, відповідно до якого працівником поліції зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейським повідомлено ОСОБА_1 , що чутно запах спиртного. На запитання поліцейського чи вживав алкоголь перед тим як сідати за кермо, ОСОБА_1 відповів, що не вживає алкоголь. На запитання, чи буде продувати на місці зупинки газоаналізатор Драгер або проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповів, що відмовляється, бо поспішає. ОСОБА_1 повідомлено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Поліцейським повторно запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 , відмовився. Поліцейським повідомлено ОСОБА_1 , що його від права керування транспортним засобом відсторонено.
Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставин, дослідження та оцінки сукупності наведених доказів, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, вважає їх неспроможними та такими, що спростовуються сукупністю доказів.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 утворила його відмова від огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Вказана обставина достатньо та повно зафіксована на відеозапису та не викликає сумніву у своєї достовірності, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 беззаперечно підтверджений відеозаписом, не заперечувався самим ОСОБА_1 та не оскаржується в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції при розгляді справи не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП є неспроможними та спростовуються викладеним вище.

Доводи апеляційної скарги захисника, що після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 прибув до військової частини, та у присутності старшого бойового медика ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння та стану сп`яніння не було виявлено, є неслушними, оскільки такий огляд не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, відповідно до якої водій підлягає огляду на стан сп`яніння у присутності працівника поліції із застосуванням відеозапису чи залученням двох свідків.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки є неповним, на відеозапису відсутнє повне відображення перебігу подій, відсутнє першочергове спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , є також неспроможними, оскільки відеозапис повно та достатньо відображає процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Доводи захисника про наявність попереднього відеозапису, та про необхідність працівнику поліції «зробити показники» не приймаються до уваги, оскільки нічим не підтверджені. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебував при виконанні службових повноважень, перебував у постійній готовності до виконання наказів командування, та процедура його огляду на стан сп`яніння повинна була проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, також не приймаються до уваги, оскільки сторона захисту не була позбавлена можливості на подання відповідних доказів, та не надала відповідних відомостей як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції.
Крім того слід наголосити, що стаття 266 КУпАП передбачає порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стаття 266-1 КУпАП передбачає порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують процедури щодо порядку огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.
У порядку, визначеному ст. 266 КУпАП, відстороненню від керування транспортним та, зокрема, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками (у стані) сп`яніння.
У порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП, огляду на стан сп`яніння підлягають військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці ЗСУ.
Слід наголосити, що військовослужбовці при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) – як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт), оскільки вказані правопорушення мають значні відмінності за правовими наслідками, зокрема, стягнення ст. 130 КУпАП передбачає позбавлення винуватого спеціального права - керування транспортним засобом, тобто обмеження за вчинення суспільно небезпечного правопорушення, яке потенційно або ж призводить до негативних наслідків, таких як дорожньо-транспортні пригоди, при цьому слід зазначити, що такі справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП набули систематичного характеру та призводить до обговорення у суспільстві із відповідною реакцією на законодавчому рівні, яка виражається у посиленні відповідальності винних осіб.
У другому випадку, а саме при виконанні обов`язків служби, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями, які, крім іншого, мають різні правові наслідки, а саме за вчинення правопорушення за ст. 130 КУпАП винувата особа позбавляється спеціального права – керування транспортним засобом.
Вказана відмінність є істотною, зокрема, з урахуванням того, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідно до висновків ЄСПЛ, викладених у рішенні «О`Галоран та Франсіс проти Сполученого Королівства» особа, яка володіє та керує транспортним засобом підпадає під дію спеціальних правил. 

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням. 

На підставі викладеного вище, та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Михайлова Дмитра Олександровича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2026р., якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення. 

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2026р., якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя