Справа № 197/476/26
Провадження № 2/197/549/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
ТОВ "ФК "Солвентіс" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3868248 від 20.08.2020 в розмірі 42686,60 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 20.08.2020 року між ТОВ "Алекскредит" і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3868248, у розмірі 6200 грн. Договір підписано електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора. Також, 29.10.2025 року між ТОВ "Алекскредит" та ТОВ "Секвоя Капітал" укладено договір факторингу № 29/10-2025, згідно якого ТОВ "Алекскредит" передав ТОВ "Секвоя Капітал" права вимоги до боржників, вказаних урРеєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договором № 3868248 від 20.08.2020 року. 31.10.2025 року між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ "ФК "Солвентіс" укладено договір факторингу №ДФ-31102025, згідно якого ТОВ "Секвоя Капітал" передали ТОВ " ФК "Солвентіс" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договором № 3868248 від 20.08.2020 року. Таким чином сума боргу ОСОБА_1 перед новим кредитором становить 42686,06 грн, яка складається з: 6200 грн заборгованість за тілом кредиту, 36486,06 грн заборгованість за відсотками.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30.04.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв, клопотань від нього не надходило.
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 20.08.2020 року між ТОВ "Алекскредит" і ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 3868248, шляхом підписання документів електронними підписами. Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит) на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов договору. Сума кредиту - 6200 грн. Строк кредитування - 209 днів. Дата видачі кредиту - 20.08.2020, дата повернення кредиту - 17.03.2021. При використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 20.08.2020 року до 18.09.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (базова процентна ставка); в спеціальний період з 19.09.2020 року до 17.03.2021 року (включно) - 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка). Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний споживачем одноразовим ідентифікатором - PS3868248.
Згідно довідки ТОВ "ФК "Елаєнс" від 02.11.2024, 20 серпня 2020 року було перераховано грошові кошти в сумі 6200 грн на номер картки НОМЕР_1 , номер операції: НОМЕР_2 .
Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3868248 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Алекскредит" станом на 29.10.2025 становить 42686,60 грн, з яких 6200 грн - заборгованість за тілом кредиту, 36486,60 грн - заборгованість за відсотками.
29 жовтня 2025 року між ТОВ "Алекскредит" та ТОВ "Секвоя Капітал" укладено договір факторингу № 29/10-2025, згідно якого ТОВ "Алекскредит" передав ТОВ " Секвоя Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором № 3868248 від 20.08.2020. 
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 29/10-2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 3868248 від 20.08.2020. складає 42686,60 грн з яких 6200 грн - сума заборгованості за тілом, 36486,60 грн - сума заборгованості за відсотками.
На підставі договору факторингу № ДФ-31102025 укладеного 31 жовтня 2025 року між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ "ФК "Солвентіс", ТОВ "Секвоя Капітал" передав ТОВ "ФК "Солвентіс" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договором № 3868248 від 20.08.2020.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ДФ-31102025, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 3868248 від 20.08.2020 складає 42686,60 грн з яких 6200 грн - сума заборгованості за тілом, 36486,60 грн - сума заборгованості за відсотками.
Як вбачається з відповіді АТ "Ощадбанк" № 46/12-11/89173/2016/БТ від 26.06.2026, в АТ "Ощадбанк" на ім`я ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_3 який міститься в анкетних даних є фінансовим. Також додано виписку про рух грошових коштів з якої вбачається зарахування коштів в сумі 6200 грн від 21.08.2020 (а.с.41-43).
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, під час підписання кредитного договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".
Таким чином, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та ОСОБА_1 виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачем кредиту. Права вимоги за кредитним договором було відступлено позивачу по справі, кредит не повернуто, а отже позовні вимоги ТОВ "ФК "Солвентіс" підлягають задоволенню. Відповідач відзиву чи заперечень на позов не подавав, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. Тож, ОСОБА_1 не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності відзиву на позов відповідача, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що понесені ТОВ "ФК "Солвентіс" витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 43657029/03 від 02.01.2026; додаткової угодою № 3868248 від 27.03.2026 до договору про надання правової допомоги № 43657029/03 від 02.01.2026, актом надання послуг на підтвердження факту надання допомоги від 27.03.2026; детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 6000 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн підлягають стягненню з відповідача.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з платіжною інструкцією № 3868248 від 10.04.2026 (а.с. 8), позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 89, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 509, 512, 526, 536, 625, 626, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд,
вирішив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" (місцезнаходження: місто Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, код ЄДРПОУ:43657029) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" заборгованість за кредитним договором № 3868248 від 20 серпня 2020 року в розмірі 42686 (сорок дві тисячі шістсот вісімдесят шість) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а разом 8662 (вісім тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення - 28.07.2026.

Суддя М.В. Панчук