ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2113/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №696/765/26 Категорія: 310020000 | Білопольська Н.А.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Фетісова Т. Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач | Фетісова Т. Л.
судді | Новіков О.М., Сіренко Ю. В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 01.07.2026 (повний текст складено 01.07.2026, суддя в суді першої інстанції Білопольська Н. А.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась у травні 2026 року до суду з цим позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою відповідача.
ОСОБА_1  є студенткою І курсу денної форми навчання Держаного торговельно-економічного університету (м. Київ). Навчання здійснюється на контрактній основі, згідно з договором № 1183д/6к-2025 від 20.08.2025, орієнтовний термін навчання - до червня 2029 року. 30.04.2026 було укладено додаткову угоду у зв`язку із зміною вартості навчання, що значно збільшило фінансові витрати позивача.
Також позивач зазначила, що у зв`язку з навчанням в м. Києві вона змушена там орендувати житло. Також її витрати складаються з оплати за навчання, купівлі навчальних матеріалів, проїзду та харчування, що сукупно ставить її у скрутне матеріальне становище, а інтенсивний графік навчання не дозволяє працевлаштуватися та мати самостійний дохід.
При цьому вказала, що відповідач є працездатною особою та має стабільний дохід. Після досягнення нею повноліття відповідач суттєво зменшив обсяг матеріальної допомоги, хоча має об`єктивну можливість її надавати, що обумовило звернення з цим позовом до суду.
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 01.07.2026позов у справі задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 28.05.2026 і до закінчення нею навчання, тобто до червня 2029 року, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1331,20 грн судового збору.
Суд виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, так як має можливість сплачувати відповідні аліменти у визначеному розмірі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 31.07.2026 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вказує, що він добровільно виконує свій батьківський обов`язок, систематично надає дочці фінансову допомогу, а позов не містить доказів протилежного. Дійсно, порівняно із 2025 роком скаржник частково зменшив розмір фінансової допомоги, адже раніше ОСОБА_2 , який перебуває в лавах ЗСУ, мав більші доходи у зв`язку отриманням в той період бойових виплат, а на даний час проходить перепідготовку, бойових виплат не отримує, тому його доходи менші.
Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що у відповідача на утриманні перебуває його неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказує, що суд не з`ясовував матеріальне становище відповідача, його особисті обставини, фактичні взаємовідносини з позивачем, а також те, що значну частину власного доходу вимушений витрачати на потреби, які пов`язані із несенням служби.
Скаржник наголошує на тому, що визначений судом розмір аліментів негативно вплине на його можливість утримувати другу дитину та нести витрати по службі. Вважає, справедливим розміром аліментів була б 1/6 частина його доходу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду -без змін.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції Черкаської області 18 березня 2008 року, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача у справі ОСОБА_2 (а.с. 4).
Відповідно до Актового запису про народження ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25).
Відповідно до довідки № 33/25/2497 від 03.09.2025, виданої деканом факультету Державного торговельно-економічного університету, ОСОБА_1 розпочала навчання на І курсі денної форми навчання факультету технологій та бізнесу Державного торговельно-економічного університету. Термін закінчення навчання - червень 2029 року (а.с. 8).
За договором № 1183 д/6к-2025 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця у Державному торговельно-економічному університеті від 20.08.2025 загальна вартість платної освітньої послуги становить 168 800,00 грн (а.с. 10-11).
Згідно з додатковою угодою від 30.04.2026 до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця від 20.08.2025 № 1183 д/6к-2025 у Державному торговельно-економічному університеті вартість освітньої послуги становить 178 928,00 грн (а.с. 12).
На підтвердження понесених витрат на проживання позивачем надано договір найму (оренди) нерухомого майна від 01.08.2025, з якого вбачається, що вона винаймає житло у вигляді кімнати у двокімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щомісячна плата за користування кімнатою складає 3 500,00 грн (а.с. 9).
Позивач вважає, що відповідач, як батько, має сплачувати на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно на утримання. Такими є фактичні обставини у справі. 
Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.
За правилами ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в університеті, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з оплатою такого навчання, орендою житла, проїзд та харчування.
З системного аналізу фактичних обставин, встановлених судом при розгляді справи, та вищенаведених норм законодавства вбачається, що відповідач, як батько дитини має обов`язок утримувати її, попри досягнення дочкою повноліття, адже остання продовжує навчання в університеті та у зв`язку з цим несе відповідні витрати. Однак скаржник вважає, що суд помилково стягнув аліменти, які мають стягуватися з відповідача на утримання дитини, адже необхідність у потребі такої матеріальної допомоги позивачем не доведено. 
При цьому, вказуючи про необхідність визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання повнолітньої дитини, що навчається, в розмірі частини його доходів, суд першої інстанції виходив з того, що дочка сторін не працює, навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а відповідач є працездатною особою, не надав суду даних про неможливість надання ним матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та потребує допомоги батьків.
Щодо здійснених відповідачем добровільних виплат коштів на рахунок позивача, яка не заперечує їх періодичність та вказує на їх недостатність, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, так як такі перерахування не є стабільними щомісячними виплатами у визначеній певній сумі, яка є достатньою для забезпечення потреб повнолітньої особи, що продовжує навчання, а є мінливими щодо суми та періодів виплати, здійснені виплати мають правову природу додаткової грошової допомоги дитині порівняно з аліментними зобов`язаннями, які носять обов`язковий характер. Добровільне виконання обов`язку не позбавляє позивача права на судовий захист для забезпечення її стабільного утримання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 17.04.2024 у справі № 754/10332/22 зазначив, що при визначенні можливості платника аліментів надавати утримання повнолітній дитині, яка навчається, суд враховує його загальну працездатність та наявність постійного доходу. У даній справі перебування на військовій службі із гарантованим державою щомісячним грошовим забезпеченням безумовно свідчить про наявність у скаржника фінансової спроможності сплачувати аліменти. Сама лише вказівка на статус військовослужбовця чи наявність побутових витрат не звільняє відповідача від виконання його обов`язку щодо утримання дочки на період навчання.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо матеріального становища та доходів матері позивача, хоча відповідно до вимог сімейного законодавства обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків у рівній мірі залежно від їхніх матеріальних можливостей.
Також, при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції не була врахована та обставина, що у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Отже рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 01.07.2026 у даній справі з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, має бути змінено в частині визначення розміру аліментів, що мають стягуватися з відповідача на користь повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, який встановити в розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 01.07.2026 – змінити в частині визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,вказавши, що до стягнення з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 підлягають аліменти  в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). 
У решті рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 01.07.2026 в цій справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 01.09.2026. 

Суддя-доповідач

Суддя