Справа № 700/630/24 
Провадження № 1-кп/700/4/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 р. Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
16.07.2024, близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де під час сварки із ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, кулаком правої руки наніс не менше двох ударів у область спини, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у виді саден на задній поверхні грудної клітки справа, після чого остання впала на правий бік на тверду поверхню ґрунту, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у виді садна на правому ліктьовому суглобі, що відповідно до висновку експерта №05-9-01/265 від 18.07.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, він же, 16.07.2024, приблизно о 18 год.30 хв., перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де під час сварки із ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, взяв у праву руку дерев`яну качалку та наніс нею не менше трьох ударів по лівому передпліччю потерпілого, після чого наніс ще один удар по спині ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимальної фаланги 1-го пальця лівої руки, синець і садно на лівому передпліччі, синці на лівій кисті, на лівій боковій поверхні грудної клітки, садно на задній поверхні грудної клітки, що згідно до висновку експерта №05-9-01/266 від 22.07.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень
В судовому засіданні обвинувачений заявив, що вину не визнає, тілесних ушкоджень потерпілим не наносив. 15 липня 2024 року, близько 16.00 год він знаходився у власному домогосподарстві в АДРЕСА_1 . Почув сильний стукіт у його залізні ворота та крики зі словами нецензурної лайки. Коли вийшов на поріг будинку, то побачив сусідку ОСОБА_10 , яка була в стані сильного алкогольного сп`яніння. Ліда зламавши замок на його воротах, незаконно проникла до його домоволодіння. На запитання ОСОБА_5 : «що трапилось?», з її вуст на адресу обвинуваченого почали звучати погрози, брутальна лайка та нецензурні висловлювання, які принижують його честь та гідність. На прохання заспокоїтись, ОСОБА_8 кричала та вимагала віддати вино, яке вона залишила в ОСОБА_5 на зберігання восени минулого року, щоб про нього не знав її син ОСОБА_11 , який зловживає спиртними напоями. Він їй дозволив забрати, але попросив повернути чотири тканинні мішки, які вона брали в попередньому році із зерном, на що вона погодилась. ОСОБА_5 виніс їй з погріба бутель з вином, віддав його ОСОБА_12 та вона пішла додому, а він пішов лагодити замок на воротах. 16 липня 2024 року, близько 15.00 год, ОСОБА_8 знову прийшла до його домогосподарства та перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння почала на нього лаятись нецензурними словами, наводити прокляття та погрожувати фізичною розправою, а також казала, що спалить його будинок. На що він попросив її заспокоїтись, поводитися чемно, не погрожувати, а також повернути його майно, а саме мішки, та й відразу пішов до будинку. Через 8-10 хв він помітив, як сусід ОСОБА_9 тримаючи в руках металевий прут, разом із ОСОБА_13 знову незаконно проникнули до його домогосподарства, та ОСОБА_11 намагався зламати замок на льосі. ОСОБА_5 зробив ОСОБА_11 зауваження та сказав, що зателефонує в поліцію, на що останній підійшов і вибив з рук телефон, після чого телефон впав на підлогу і розбився, ремонту не підлягає. Від удару рука ОСОБА_5 відразу почала набрякати. Він благав їх заспокоїтись, але ОСОБА_11 штовхнув його у груди, після чого він зазнав сильного удару головою та спиною об двері льоху, що аж в очах потемніло. Після цього ОСОБА_8 вдарила ОСОБА_5 в живіт, що він аж зігнувся. В цей час ОСОБА_11 вирвав в обвинуваченого з кишені ключі від льоху, зайшов і почав бити банки, розбивши при цьому одинадцять трилітрових банок з консервацією. Забравши бутель з вином, ОСОБА_14 з ОСОБА_11 пішли додому, продовжуючи погрожувати розправою. Крім того, ОСОБА_5 вважає, що тілесні ушкодження потерпілих, які зазначені у висновку експерта, ОСОБА_11 та ОСОБА_14 могли отримати побившись між собою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Також обвинувачений наполягає на тому, що відносно потерпілих він не здійснював жодних насильницьких дій та не застосовував міри фізичного впливу.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнає свою винуватість у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, його вина підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8  пояснила суду, що вона переїхала в с. Босівка з прифронтових територій та почала обживатися в будинку, а син на той час ще був на службі. З обвинуваченим вона познайомилася, коли той прийшов до неї на подвір`я, оскільки вони проживали по сусідству. Згодом приїхав син ОСОБА_11 і ОСОБА_5 запросив їх до себе в гості. Так і почали спілкуватися. ОСОБА_15 допомагав їй по господарству, оскільки вона проживала раніше в місті і не все вміла робити. Кожного разу за надану допомогу вона розраховувалася з обвинуваченим грошима або продуктами. ОСОБА_8 дуже довіряла ОСОБА_5 . Коли вона з сином їхали до Києва, то ОСОБА_15 доглядав за господарством. Якось приїхавши, вони з сином помітили, що в них з двору зникли деякі речі, але син сказав, щоб вона нічого «не роздувала». 16 липня 2024 року вона пішла до ОСОБА_5 і просила забрати свої бутлі з-під вина, які раніше йому давала, на що він агресивно почав вимагати мішки, які раніше давав на зерно. Ті що вона принесла, йому не підійшли, він вимагав мішки з тканини. Вона все ж таки купила в сусіда такі мішки та коли занесла їх обвинуваченому, віддаючи, задала йому лише одне запитання: «навіщо ти мене заставив шукати в селі те, що я ніколи в очі не бачила?». ОСОБА_5 відразу повернув її і почав кулаками бити по спині, завдавши приблизно чотири удари, від яких вона не втрималася і впала, а він наніс ще декілька ударів ногою, а також кричав та паплюжив її сина. Коли вона приповзла додому, будучи в розпачі розповіла сину, що її побив обвинувачений. Син відразу пішов до ОСОБА_5 розібратися, чому він побив матір. На наступний день, племінниця дізнавшись про цей конфлікт, викликала поліцію, яка швидко приїхала та забрала їх разом з обвинуваченим до поліції для допиту. Також на наступний день була зроблена експертиза.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 16 липня 2024 року його мати ОСОБА_8 пішла до сусіда ОСОБА_5 віддати мішки та забрати свої бутлі. Матері не було десь 20-25 хв, коли прийшла, була дуже засмучена, плакала та скаржилась, що її побив сусід та вигнав з хати. Потерпілий ОСОБА_9 відразу пішов запитати в обвинуваченого, навіщо він побив його матір. Коли він прийшов до будинку обвинуваченого, той вийшов з свого помешкання з качалкою в руках та почав бити потерпілого, наніс близько шести ударів. Потерпілий в даній сутичці захищався, але ОСОБА_5 удари не наносив. Потім прийшла мати і забрали його, щоб далі не продовжувалася бійка. Ще при цій сварці обвинувачений ударив потерпілу ОСОБА_8 , яка від удару впала на землю. Тілесних ушкоджень на тілі матері він не бачив, оскільки на ній був одяг з довгими рукавами. Цю бійку бачила ОСОБА_16 , яка стояла біля хвіртки, а також мимохідь він бачив ОСОБА_17 . Пізніше ОСОБА_5 приходив до потерпілих додому, щоб вирішити конфлікт.
Свідок ОСОБА_17  в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 нещодавно купили будинок в селі Босівка. Він з ними практично не спілкувався, бачив як сусід ОСОБА_5 часто бував на подвір`ї в потерпілих, можна сказати, що вони товаришували. Познайомились зі ОСОБА_8 , коли вона прийшла до нього додому і просила викопати канаву для водопроводу. В день конфлікту він був свідком того, як ОСОБА_5 зі свого двору виштовхував потерпілу ОСОБА_8 , від ударів вона впала за хвірткою і почала кликати сина, а саме кричати: « ОСОБА_18 , ОСОБА_18 !». Коли прибіг ОСОБА_19 , обвинувачений його зустрів з качалкою і почав бити. В той час, коли ОСОБА_11 перехвачував качалку, то він отримав травму на ребрах та хребті, а також «вибив пальці». За цим інцидентом він спостерігав з відстані 15-20 метрів. Згодом приїхала поліція та забрали їх всіх на допит.
Свідок ОСОБА_20  в судовому засіданні пояснила, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають поруч з нею. Вона постійно бачила, як ці сусіди регулярно збирали компанії та вживали алкоголь. В той день, коли стався конфлікт, а саме 16 липня 2024 року, потерпілі пиячили в себе вдома. Криків та бійок не було, в іншому випадку вона все почула б, оскільки її вікна постійно відчинені. Неодноразово були ситуації, коли ОСОБА_21 бив її син ОСОБА_11 і в той час вона приходила ночувати до свідка ОСОБА_20 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_22  повідомила суду, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_5 та часто звертається до нього за допомогою. У вівторок, 16 липня 2024 року, близько 16.00 год, вона йшла до обвинуваченого для того, щоб він нагострив лопату. Йдучи через город стежкою, дійшовши майже до сараю, вона почула крики та матюки, а також звуки ніби розбивається скло. Зайшовши в двір, побачила ОСОБА_8 , яка стояла і дивилась в погріб, з якого виходив син ОСОБА_23 , який тримав в руках бутель з вином. ОСОБА_15 тим часом сидів біля літньої кухні схиливши голову, на землі лежав розбитий телефон. На запитання: «що сталося?», обвинувачений пояснив, що ОСОБА_11 з ОСОБА_13 прийшли забирати вино, яке раніше залишали на зберігання, але він їм не хотів віддавати, оскільки вони спершу повинні були віддати йому мішки, які позичали, тому ОСОБА_11 самовільно пішов в погріб і забрав. В дворі вона більше нікого не бачила, згодом пішла додому.
У порядку ст.358 КПК України судом досліджені надані сторонами документальні докази у розумінні ст.ст. 84, 99 КПК України, розцінюючи їх як фактичні дані, отримані у передбаченому указаним Кодексом порядку, на підставі яких належить установити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, як то протоколи слідчих дій та висновки експертів.
Зокрема, судом досліджено та надано оцінку наступним доказам.
Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №12024255310000362, дата реєстрації 17.07.2024. 
Даними рапорта на ім`я начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 17.07.2024 про звернення гр. ОСОБА_24 із заявою про нанесення її тітці ОСОБА_8 тілесних ушкоджень сусідом ОСОБА_25 , який бив її по голові, палицею по ключиці, так як хотів забрати домашнє вино, про що тітка повідомила їй в телефонній розмові.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 17.07.2024, де вона вказує на ОСОБА_5 як на підозрювану особу в її побитті.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 від 17.07.2024 та відеозаписом до нього, де відображено механізм заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.
Висновком експерта №05-9-01/265 від 18.07.2024, відповідно до якого судово-медичний експерт ОСОБА_26 дійшов висновку про те, що у потерпілої ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні грудної клітки справа, на правому ліктьовому суглобі. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у фабулі постанови і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 у вигляді саден на задній поверхні грудної клітки справа, на правому ліктьовому суглобі, могли утворитися внаслідок нанесення ударів кулаком, ногою і могли виникнути від двохкратної дії тупого твердого предмету. Виключається можливість отримання даних тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_8 при однократному падінні з висоти власного зросту та ударі об тверду тупу поверхню, стоячи на даній площині. Всі виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 могли виникнути при механізмі і обставинах, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 17.07.2024.
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №12024255310000363, дата реєстрації 17.07.2024. 
Даними рапорта на ім`я начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 17.07.2024 про звернення гр. ОСОБА_9 із заявою про те, що 16.07.2024 о 19:00 год. йому завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_27 .
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 від 17.07.2024, де він вказує, що 16.07.2024 в АДРЕСА_2 наніс йому тілесні ушкодження.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 17.07.2024 та відеозаписом до нього, де відображено механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
Висновком експерта №05-9-01/266 від 18.07.2024, відповідно до якого судово-медичний експерт ОСОБА_26 дійшов висновку про те, що у потерпілого ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кисті, синець і садно на лівому передпліччі, синці на лівій кисті, на лівій боковій поверхні грудної клітки, садно на задній поверхні грудної клітки зліва. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у фабулі постанови. Ушкодження у вигляді перелому проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кисті, синець на лівій кисті відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді синець і садно на лівому передпліччі, синець на лівій боковій поверхні грудної клітки, садно на задній поверхні грудної клітки зліва відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 могли утворитися внаслідок нанесення ударів дерев`яною качалкою і могли виникнути від чотирикратної дії тупого твердого предмету. Виключається можливість отримання даних тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_9 при однократному падінні з висоти власного зросту та ударі об тверду тупу поверхню, стоячи на даній площині. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 могли виникнути при механізмі і обставинах, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 17.07.2024.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 від 19.07.2024 та відеозаписом до нього, де відображено механізм заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Щодо доводів обвинуваченого.
Перш за все, суд бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_8 про те, що між ними склалися неприязні відносини через отримані у позику мішки.
Доводи обвинуваченого про те, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до поліції із заявами про їх побиття, також як і за медичною допомогою 16.07.2024 не зверталися, а подали заяви лише через два дні, не заслуговують на увагу, оскільки заяви про завдання тілесних ушкоджень потерпілими подані на другий день після події, між тим, вирішального значення це не має. Факт же отримання тілесних ушкоджень потерпілими саме 16 липня 2024 року підтверджується не тільки їх поясненнями та поясненнями свідків обвинувачення, але й не виключається висновками судово-медичних експертиз, проведених у справі. 
Аналізуючи досліджені докази, судом у ході судового розгляду при дослідженні даних письмових доказів порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено.
Окрім наведеного, суд також бере до уваги наступне:
Згідно із п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.
В силу вимог ст. ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд бере до уваги також висновки Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголосив на наступному: «Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України та ч.1 ст.125 КК України доведена зібраними доказами поза розумним сумнівом. Показання свідків послідовні та логічні, взаємодоповнюють один одного та підтверджують обставини кримінального правопорушення, а саме: наявності конфлікту між потерпілими і обвинуваченим, внаслідок якого були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_8 та ОСОБА_28 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження та умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. 
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
В даному випадку, обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання, та обставини, передбачені ст.67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, з яких, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Суд, при визначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді двох років позбавлення волі за ч.1 ст.122 КК України та штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) 00 коп. за ч.1 ст.125 КК України.
Таке покарання, на думку суду, буде відповідати принципам та меті його призначення.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Водночас, за санкціями, передбаченими Кримінальним Кодексом України:
-діяння, передбачене ч.1 ст.122 КК України карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років;
-діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною для закриття справи, у зв`язку з чим необхідна згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності, а за її відсутності, суд вправі звільнити особу від покарання, оскільки відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Верховний Суд у Постанові від 12.11.2019 №566/554/16-к вказав, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав, та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК може звільнити від нього засудженого.
В даному випадку, вчинені ОСОБА_5 протиправні дії суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, яка згідно із статтею 12 КК України є нетяжким злочином за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, та ч.1 ст.125 КК України, яка згідно із статтею 12 КК України є кримінальним проступком, за який передбачено максимальне покарання у вигляді виправних робіт на строк до одного року. 
Водночас, зазначені події мали місце 16 липня 2024 року, тобто на момент винесення даного вироку суду, минуло більше двох років з моменту вчинення кримінального проступку.
Даних про те, що обвинувачений ухилявся від суду та слідства чи вчинив нове кримінальне правопорушення у суду немає.
З огляду на викладене, ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного судом покарання за частиною 1 статті 125 КК України на підставі п.п.1-3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.
Судові витрати відсутні.
Речові докази: відеозаписи до слідчих експериментів – зберігаються у матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов – не заявлено.
Запобіжні заходи – не обиралися.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі за ч.1 ст.122 КК України і штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) 00 коп. за ч.1 ст.125 КК України.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.п.1-3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. ст. 75, 76КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.122 КК України з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає зобов`язання:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази (відеодиски) - зберігати у матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_29