РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2186/26 
Номер провадження 2/695/2308/26

24 липня 2026 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – Ватажок-Сташинської А.В.,
за участі: секретаря судового засідання – Біліченко С.В.,
представника позивача – адвоката Романчук І.І.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_2 (далі – позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позову зазначено, що 30.06.2020 між сторонами було зареєстровано шлюб, однак спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше збереження сім`ї є неможливим. На даний час спільного господарства сторони не ведуть, сім`я носить формальний характер, подружні стосунки не підтримують. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені вже тривалий час, сторони проживають окремо та не мають намірів поновлювати свою сім`ю. Від шлюбу мають неповнолітню доньку – ОСОБА_3 , яка проживає разом з матір`ю. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 4 000 грн 00 коп. та сплачений нею судовий збір.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.06.2026 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 год 40 хв. 22.07.2026.
У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягала з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Також відповідач категорично заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 4 000 грн 00 коп. На думку відповідача розмір витрат на правничу вимогу, яку заявляє позивач є завищеним та не відповідає критеріям розумності і співмірності. 
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що 30.06.2020 між сторонами було укладено шлюб, про що 30.06.2020 виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області було складено відповідний актовий запис №4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.06.2020.
Прізвище дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося, у сторін відсутні спільні подружні інтереси, сторони не підтримують шлюбних відносин.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Згідно з статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до положень пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Нормами частин 3, 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини 2 статті 104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання.
Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому.
У частині 2 статті 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, відтак суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4356036 від 18.05.2026 було сплачено судовий збір у сумі 2 662 грн 50 коп.
У подальшому на виконання ухвали суду від 27.05.2026 стороною позивача було подано уточнену позовну заяву лише щодо розірвання шлюбу.
Відтак належна до розподілу між сторонами сума витрат на сплату судового збору за одну вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу становить 1 331 грн 20 коп.
Згідно з ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору на користь позивача, та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4356036 від 18.05.2026 за одну вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу у сумі 1 331 грн 20 коп., а також за помилково сплачений судовий збір за вимогу про визначення місця проживання дитини у сумі 1 331 грн 30 коп.
Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 4 000 грн 00 коп., суд зазначає про таке.
На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги від 13.05.2026, акт наданих послуг від 18.05.2026, ордер на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, згідно з якими вартість наданих послуг адвокатом Романчук Іванною Іванівною становить 4 000 грн 00 коп.
Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду.
Водночас, відповідач, заперечуючи щодо розміру витрат на правничу допомогу, вказав, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не є співмірним зі складністю справи.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020року у справі №755/9215/15-ц).
Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, не є одиничним випадком, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, та заперечення сторони відповідача щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, вимога в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню у сумі 1 000 грн 00 коп.
Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу – задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30.06.2020 виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за актовим записом №4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.06.2020).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4356036 від 18.05.2026 за одну вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу, що становить 1 331 грн 20 коп. у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп., а також помилково сплачений судовий збір за вимогу про визначення місця проживання дитини у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 30 коп.
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська