Справа №305/1070/26 
Провадження по справі 2/305/452/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
17.07.2026. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: 
головуючої судді Марусяк М.О.
секретаря судового засідання Тафійчук М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Сойма Іван Юрійович, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.  Позовні вимоги мотивує тим, що Відповідно до судового наказу, який видав Рахівський районний суд Закарпатської області 26.01.2018, ОСОБА_3 зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач нерегулярно (не щомісячно) сплачує аліменти позивачці на утримання неповнолітньої дитини в середньому по 1 300 (одна тисяча триста) гривень, інколи допускає заборгованість, аліменти не сплачує, чим ставить позивачку у важке матеріальне становище. Станом на сьогодні сума аліментів 1400 (одна тисяча чотириста) гривень, які позивачка отримує на утримання неповнолітньої дитини знецінилася з настанням безповоротних інфляційних процесів, внаслідок яких відбулося різке неодноразове підняття цін на харчі, дитячий одяг, профілактичні ліки, послуги тощо, у зв`язку з чим значно збільшився розмір витрат на утримання дитини. Фактичні обставини справи у світлі норм прожиткового мінімуму, що встановлений на 2026 рік свідчать про той факт, що раніше присуджений розмір аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, яку відповідач сплачує в сумі 1300 гривень, на сьогодні є меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, сімейний стан одержувача цих аліментів змінився. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Враховуючи той факт, що утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як батька, так і матері, беручи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить значно більше, ніж 1 300 гривень, виходячи з сімейного стану позивачки та інтересів дитини, які є більш важливими за інші обставини, вважає обгрунтованість позову про зміну способу стягнення аліментів з 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 8.000 (вісім тисяч) гривень. Беручи до уваги той факт, що відповідач, він же платник аліментів, на даний самостійно не проявив бажання збільшити розмір аліментів на утримання спільної дитини, тривалий час працює за кордоном (в Чеській Республіці), де щомісячно отримує стабільно високу заробітну плату, вважає за можливе та необхідне клопотати перед судом про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, З огляду на викладене, просить змінити спосіб стягнення аліментів, а саме: стягувати аліменти із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 8.000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О. від 21.04.2026 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.
Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. 
Відповідач, ОСОБА_3 , був належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі, шляхом отримання поштового відправлення 19.05.2026, отже останній день для подання відзиву на позов був 03.06.2026.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзив не подав, у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у справі матеріалів, а поданий відповідачем 04.06.2026 відзив без клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, відповідно до ст. 126 ЦПК України залишається судом без розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до такого висновку. 
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 24 листопада 2012 року, у виконкомі Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 13.
Від шлюбу у сторін народилася одна дитина: син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до судового наказу від 26.01.2028 у справі 305/45/18, провадження по справі № 2-н/305/4/18, стягуються із ОСОБА_3 аліменти в користь ОСОБА_8 на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого головним державним виконавцем Богданою Писар за період з січня 2021 року по квітень 2026 року Либавці нараховуються аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, що з січня 2026 року становить суму 1756 гривень. Боржник сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_7 нерегулярно і його заборгованість станом на квітень 2026 року становила 16733,50 гривні.
На даний час неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживає зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні, що стверджено актом обстеження матеріально-побутових умов №71 від 26.03.2026 складеним депутатом Великобичківської селищної ради Гафією Рахівською та довідкою старости с. Водиця - Івана Ватрали №05-07/231 від 25.03.2026. 
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При цьому, закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, його половини чи іншої частини, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.
Суд наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Про право суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".
У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину має бути відповідним вартісній величині, достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Недостатність у матері коштів на утримання дитини в умовах сьогодення сумнівів не викликає, адже з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, збільшилися витрати на утримання сина, оскільки в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, адміністративні та інші послуги, роботи тощо. Змінився й вік дитини, адже на час присудження аліментів син був дошкільного віку, а зараз він є здобувачем загальної середньої освіти й відповідно витрати на його утримання безсумнівно збільшилися.
З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.
Водночас відповідач не надав доказів про його матеріальний стан який би унеможливлював сплату аліментів у більшому розмірі, ніж зараз з нього стягуються, а наявність заборгованості по аліментах ніяким чином не може вказувати на відсутність у нього таких коштів, які йому були нараховані до сплати, а швидше на небажання у добровільному порядку брати участь в утриманні сина. Суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати неповнолітній дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища, але це ніяк не може бути 1756 гривень, які йому нараховуються до стягнення, навіть за наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб, це не звільняє його від обов`язку надавати утримання синові, необхідне для його найнеобхідніших потреб. 
Крім того, він є молодою працездатною особою, має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своєї дитини нарівні з позивачкою, з якою проживає спільна дитина сторін, відтак саме на неї лягає основний тягар з утримання та вихованню дитини.
Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З вище наведеної норми Закону, випливає, що виключно позивачці, в даному випадку ОСОБА_2 , як одержувачу аліментів та особі на утриманні якої перебуває дитина, надається право вибору, у який спосіб з відповідача як платника аліментів будуть стягуватися аліменти: у твердій грошовій сумі, чи у частці від його доходу (заробітку). 
Однак, відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України позивачка не довела спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі по 8000 грн щомісячно.
На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, реалій життя в Україні, які існують на час виникнення і вирішення спору, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання дитини, аліменти у твердій грошовій сумі по 4 000 гривень, щомісячно, узгоджуватимуться з вимогами закону, протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дитини, покриватиме частину витрат позивачки на утримання сина і не порушуватимуть законні інтереси платника аліментів та законні інтереси їх отримувача. Визначений розмір аліментів також відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
У зв`язку з наведеним, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дитини,  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на аліменти у твердій грошовій сумі 4000 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України.
Відповідно до абз.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.
Аліменти на утримання дитини згідно ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, взявши до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку, змінений розмір аліментів повинен стягуватись з дня набрання рішення суду законної сили.
Крім того, позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" в сумі 1331,20 гривні, тому на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 1331,20 гривні.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :
Позов задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу судді Рахівського районного суду Тулика І.І. від 26.01.2018 року у справі 305/45/18 номер провадження 2-н/305/4/18 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх у новому розмірі у твердій грошовій сумі - 4000 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) судового збору на рахунок: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 банк отримувача казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу *;101; судовий збір стягнутий з (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №305/1070/26 провадження по справі 2/305/452/26).
Відомості щодо учасників справи:
Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 .
Відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк