КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року м. Київ справа №320/20340/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до Бородянської селищної ради
про визнання протиправним та скасування розпорядження від 01.04.2025 №116/к,
поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) до з адміністративним позовом до Бородянської селищної ради (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження «Про звільнення ОСОБА_2 » за №116/к, ухваленого 01 квітня 2025 року Бородянською селищною радою в особі виконуючої обов`язки селищного голови Захарченко Іриною;
- поновити ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради з 02 квітня 2025 року;
- стягнути з Бородянської селищної ради (код ЄДРПОУ - 04363662) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 квітня 2025 року по день винесення судом рішення, з утриманням установлених законодавством податків та зборів.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02 квітня 2025 року його звільнено з посади начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією розпорядження «Про звільнення ОСОБА_2 » за №116/к, ухваленого 01 квітня 2025 року Бородянською селищною радою в особі в.о. селищного голови ОСОБА_3 та копією повідомлення про звільнення від 02 квітня 2025 року. Позивач зазначає, що в повідомленні про звільнення та в розпорядженні про звільнення підставою для винесення даного розпорядження стали акти про відсутність працівника на робочому місці без поважних причин від 20 березня 2025 року, від 24 березня 2025 року та від 25 березня 2025 року. При цьому, як зазначає позивач, порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення роботодавцем не дотримано: не було проведено службове розслідування щодо причини відсутності позивача на роботі, не були відібрані від нього пояснення, не з`ясовано наявність чи відсутність поважних причин відсутності його на робочому місці. 
Також позивач звертає увагу, що розпорядженням Бородянської селищної ради №48/ОД від 14 березня 2025 року ухвалено провести службове розслідування відносно секретаря Бородянської селищної ради ОСОБА_4 з 14 березня 2025 року по 14 травня 2025 року та відсторонити секретаря Бородянської селищної ради ОСОБА_4 від здійснення повноважень на посаді з 14 березня 2025 року на період проведення службового розслідування. При цьому, розпорядження про відсторонення ОСОБА_4 на даний час не скасовано в судовому порядку як це передбачено ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Тобто, розпорядження про звільнення позивача було ухвалено саме ОСОБА_3 , а оскільки на момент звільнення позивача (02 квітня 2025 року) ОСОБА_4 була відсторонена від здійснення своїх повноважень на посаді, то вона була не уповноважена на звільнення позивача.
З огляду на вищевикладені обставини, розпорядження «Про звільнення ОСОБА_2 » за №116/к, ухвалене 01 квітня 2025 року Бородянською селищною радою в особі в.о. селищного голови Захарченко Іриною, не ґрунтується на законі, а тому є протиправним та підлягає в судовому порядку скасуванню.
Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України Бородянська селищна рада Бучанського району Київської області повідомляє, що визнає позовні вимоги у справі №320/20340/25 в повному обсязі, і не заперечує проги визнання позовних вимог в повному обсязі.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.03.2026 відповідач подав до суду заяву про визнання позову. 
26.03.2026 відповідач подав до суду заяву про визнання позову.
Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.
27.03.2019 розпорядженням Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області № 144-к «Про призначення ОСОБА_1 » призначено Демченка Сергія Олександровича на посаду завідувача юридичного сектору виконавчого органу Бородянської селищної ради з 01.04.2019 року за результатами конкурсного відбору та з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Відповідно до записів в трудовій книжці (номер запису 41-46) та розпорядження №144-к від 27 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 за результатами конкурсного відбору з 01 квітня 2019 року був призначений на посаду завідувача юридичного сектору виконавчого органу Бородянської селищної ради, з 01 червня 2020 року переведений на посаду начальника юридичного відділу Бородянської селищної ради, з 15 травня 2024 року посаду «начальник юридичного відділу» перейменовано на посаду «начальник відділу юридичної роботи».
24.03.2025 розпорядженням Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області № 59/од «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за займаною посадою ОСОБА_1 », зокрема:
1. Провести службове розслідування щодо діяльності начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради ОСОБА_1 за зазначеними фактами.
2. Для проведення службового розслідування створити комісію у складі: Дмитра Негреш – першого заступника селищного з питань діяльності виконавчих органів Бородянської селищної ради; Сергія Клевчука – заступника селищного з питань діяльності виконавчих органів Бородянської селищної ради; Оксани Коляденко -начальника управління праці та соціального захисту населення Бородянської селищної ради; Наталії Черниш – головного спеціаліста відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради; Надії Господарець – головного спеціаліста відділу з питань служби в органах місцевого самоврядування та кадрової роботи Бородянської селищної ради.
3. Встановити строк для проведення службового розслідування з 24 березня 2025 року по 24 травня 2025 року, з можливістю подальшого продовження строку в межах передбачених чинним законодавством. Період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час перебування у відпустці або службовому відрядженні та інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування від установ, підприємств, організацій, а також час ознайомлення такою особою з Актом службового розслідування.
4. Відсторонити начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді з 24.03.2025 на період проведення службового розслідування, зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу).
Розпорядженням Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 01.04.2025 № 116/к «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України.
02.04.2025 Бодянською селищною радою Бучанського району Київської області на адресу позивача скеровано повідомлення про звільнення.
Незгода позивача з розпорядження від 01.04.2025 №116/к про звільнення його з займаної посади, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною шостою статті 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.
Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовано Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-III (далі - Закон № 2493-III; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 2 Закону № 2493-III встановлено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Відповідно до статті 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Як було встановлено вище, розпорядженням Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 27.03.2019 № 144-к «Про призначення ОСОБА_1 » призначено Демченка Сергія Олександровича на посаду завідувача юридичного сектору виконавчого органу Бородянської селищної ради з 01.04.2019 року за результатами конкурсного відбору та з посадовим окладом згідно штатного розпису.
В подальшому, позивач з 01 червня 2020 року переведений на посаду начальника юридичного відділу Бородянської селищної ради, з 15 травня 2024 року посаду «начальник юридичного відділу» перейменовано на посаду «начальник відділу юридичної роботи».
Розпорядженням Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 01.04.2025 № 116/к «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, яке є предметом оскарження у даній справі.
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав, натомість подав заяву про визнання позову, в якій зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України Бородянська селищна рада Бучанського району Київської області повідомляє, що визнає позовні вимоги у справі №320/20340/25 в повному обсязі, і не заперечує проги визнання позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 189 КАС України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
Частиною четвертою ст. 189 КАС України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.
Згідно постанови Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 607/15704/22 суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19, провадження № 61-2251св22).
Суд зазначає, що у частині першій статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 147 КЗпП України звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Крім встановлення власне факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причини його відсутності.
Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунені самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази.
Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.
При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі».
У постанові Верховного Суду від 15 листопада 2021 у справі № 212/9516/19 вказано, прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.
Як зазначає позивач у позовній заяві, в повідомленні про звільнення та в розпорядженні про звільнення підставою для винесення даного розпорядження стали акти про відсутність працівника на робочому місці без поважних причин від 20 березня 2025 року, від 24 березня 2025 року та від 25 березня 2025 року. Втім, до сьогодні позивач не ознайомлювався зі змістом вказаних актів та дізнався про їх існування з вищевказаного повідомлення та розпорядження про звільнення. Оскільки акти про відсутність працівника на робочому місці без поважних причин від 20 березня 2025 року, від 24 березня 2025 року та від 25 березня 2025 року для ознайомлення позивачу роботодавцем не надавалися, то позивач був позбавлений можливості надати письмові пояснення, що підтверджується також оскаржуваним розпорядженням про звільнення від 01 квітня 2025 року, де у його вступній частині вказано про відсутність письмових пояснень. Таким чином, порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення роботодавцем не дотримано: не було проведено службове розслідування щодо причини відсутності позивача на роботі, не були відібрані від нього пояснення, не з`ясовано наявність чи відсутність поважних причин відсутності його на робочому місці.
Також, позивач звертає увагу, що Бородянська селищна рада в особі в.о. селищного голови Ірини Захарченко своїм розпорядженням №59/ОД від 24 березня 2025 року ухвалила провести службове розслідування щодо діяльності начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради ОСОБА_1 з 24 березня 2025 року по 24 травня 2025 року, та відсторонити начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради Демченка Сергія Олександровича від здійснення повноважень на посаді з 24 березня 2025 року на період проведення службового розслідування.
Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; проведення службової перевірки роботодавцем, який віднесений до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та/або об`єктів чи операторів критичної інфраструктури; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 336/1368/20 Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.
Отже, враховуючи викладене вище, оскільки позивач у відповідності до Розпорядження Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 34.03.2025 № 59/од «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за займаною посадою ОСОБА_1 » був відсторонений від здійснення повноважень на посаді з 24.03.2025 на період проведення службового розслідування, складання відповідачем актів про відсутність працівника на робочому місці без поважних причин (24 березня 2025 року та 25 березня 2025 року) є безпідставним.
Також матеріали справи місять копії розпорядження голови Бородянської селищної ради:
- від 14.03.2025 №48/ОД «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення «повноважень за займаною посадою Ірини ЗАХАРЧЕНКО», згідно п. 3, 4 якого: встановлено строк для проведення службового розслідування з 14 березня 2025 року по 14 травня 2025 року, з можливістю подальшого продовження строку в межах передбачених чинним законодавством. Період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрати непрацездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відряджені чи відсутності за інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування від установ; підприємств, організацій а також час ознайомлення такої особи з Актом службового розслідування; відсторонено секретаря Бородянської селищної ради ОСОБА_4 , від здійснення повноважень на посаді з 14.03.2025 на період проведення службового розслідування, зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу);
- від 14.03.2025 №47/ОД «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за займаною посадою Дмитра НЕГРЕШИ» згідно п. 3, 4 якого: встановлено строк для проведення службового розслідування з 14 березня 2025 року по 14 травня 2025 року, з можливістю подальшого продовження строку в межах передбачених чинним законодавством. Період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрати непрацездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відряджені чи відсутності за інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування від установ, підприємств, організацій а також час ознайомлення такої особи з Актом службового розслідування; відсторонено першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Бородянської селищної ради ОСОБА_5 , від здійснення повноважень на посаді з 14.03.2025 на період проведення службового розслідування, зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу);
- від 14.03.2025 №49/ОД «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за займаною посадою Сергія КЛЕВЧУКА», згідно п. 3, 4 якого: встановлено строк для проведення службового розслідування з 14 березня 2025 року по 14 травня 2025 року, з можливістю подальшого продовження строку в межах передбачених чинним законодавством. Період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрат непрацездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відряджені чи відсутності за інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування від установ, підприємств, організацій а також час ознайомлення такої особи з Актом службового розслідування; відсторониено заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Бородянської селищної ради ОСОБА_6 , від здійснення повноважень на посаді з 14.03.2025 на період проведення службового розслідування, зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу).
У той же час, суд звертає увагу, що Розпорядження Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 34.03.2025 № 59/од «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за займаною посадою ОСОБА_1 » та повідомлення про звільнення було підписано в. о. селищного голови ОСОБА_7 .
Також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до п. 2 Розпорядження Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 34.03.2025 № 59/од входили до складу комісії службового розслідування.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що оскаржуване розпорядження Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 01.04.2025 № 116/к «Про звільнення ОСОБА_2 » також було підписано в. о. селищного голови ОСОБА_7 .
Відповідно до пп. 10 п. 4 ст. 42 Закону № 2493-III сільський, селищний, міський голова: призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, керівників юридичних осіб, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, якщо призначення керівників юридичних осіб віднесено законом до компетенції наглядових рад таких юридичних осіб, а також крім випадку, передбаченого частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 50 Закону № 2493-III Секретар сільської, селищної, міської ради у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови.
Так, частиною першою статті 42 цього Закону передбачено, що повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.
Таким чином, беручи до уваги вставлені під час розгляду даної справи обставини, заяву відповідача про визнання позову, підписану головою Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області О. Сахарчук (повноваження підтверджені витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача повністю.
Так, підлягає до задоволення вимога позивача про визнання протиправним та скасування розпорядження «Про звільнення ОСОБА_2 » за №116/к, ухваленого 01 квітня 2025 року Бородянською селищною радою в особі виконуючої обов`язки селищного голови Захарченко Іриною.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
За вказаних обставин, позивач підлягає поновленню на посаді начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради, з наступного дня, що йде за днем звільнення, а саме з 02 квітня 2025 року.
Частиною третьою статті 235 КЗпП визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статі 27 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.
Пунктом 2 Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час
Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Отже, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
З довідки Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 16.03.2026 року № 1350/01 вбачається, що заробітна плата за останні два місяці (січень-лютий 2025) роботи позивача становить 83 187, 71 грн. (44 040, 55, 00 грн.+ 39 147, 16 грн). Середньоденна заробітна плата позивача складає 1 934, 60 грн.
Загальна кількість робочих днів у період з 02.04.2025 по 13.07.2026 становить 333 днів.
Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2025 по 13.07.2026 становить 644 221, 80 грн. (1 934, 60 грн х 333 робочих днів) та належить стягненню з відповідача на користь позивача.
Вказаний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може бути зменшений, адже чинним законодавством не встановлено можливість зменшення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму заробітної плати на новій роботі.
У Постанові від 20.06.2018 року у справі №826/808/16 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що працевлаштування незаконно звільненого працівника на новій роботі не впливає на визначення розміру його середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі поновлення на раніше займаній посаді.
Така правова позиція була підтримана Верховним Судом й у наступних його постановах: від 22.05.2019 р. у справі №572/2429/15-ц, від 29.10.2020 р. у справі №826/676/16, від 20.09.2023 р. у справі №757/8304/22, від 04.07.2023 р. у справі №754/13157/19, від 12.04.2024 р. у справі №580/3955/22 тощо.
Отже, на тривалість періоду вимушеного прогулу не впливає факт працевлаштування позивача на новій роботі, а розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може бути зменшений на суму зарплати на новій роботі
Ґрунтуючись на висновках Великої Палати Верховного Суду у її Постанові від 08.12.2021 р. у справі №9901/407/19, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми заробітної плати і середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати і середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.
Тож, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.
Вказаний висновок підтверджено також й Верховним Судом у наступних його постановах: від 07 жовтня 2020 року у справі №523/14396/19, від 16 листопада 2020 року у справі № 607/3509/17, від 23 грудня 2021 року у справі № 607/1429/17, від 18.01.2022 р. у справі №607/2699/17, від 18.01.2023 р. у справі №752/23602/20.
При цьому у спірних правовідносинах виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Підстави для зменшення його розміру відсутні, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 16 вересня 2020 року у справі № 308/5864/18 (провадження № 61-452св20), від 29 липня 2020 року у справі № 334/10717/14-ц (провадження № 61-9843св18), від 04 липня 2023 року у справі № 754/13157/19 (провадження № 61-16107св21).
Поряд з цим, суд звертає увагу, що спірні правовідносини не стосуються невчасного розрахунку при звільненні, що регламентовано статтею 117 КЗпП України, а стосуються виплати незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що визначено статтею 235 КЗпП України.
Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
У зв`язку з цим суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання рішення суду в частині:
- поновлення позивача на посаді заступника начальника Управління галузевих державних підприємств - начальника відділу промислових державних підприємств Департаменту управління державними підприємствами з 02.04.2025;
- стягнення з відповідача на користь позивачки суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, з огляду на те, що відповідачем, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

VІ. Судові витрати.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 139, 246, 255, 292-297, 325, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бородянської селищної ради (07801, Київська обл., Бучанський р-н, с-ще. Бородянка, вул. Центральна, буд. 331, код ЄДРПОУ 04363662) про визнання протиправним та скасування розпорядження від 01.04.2025 №116/к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження «Про звільнення ОСОБА_2 » за №116/к, ухваленого 01 квітня 2025 року Бородянською селищною радою в особі виконуючої обов`язки селищного голови Захарченко Іриною.
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради з 02 квітня 2025 року.
Стягнути з Бородянської селищної ради на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2025 по 13.07.2026 у розмірі 644 221 (шістсот сорок чотири тисячі двісті двадцять одна) грн 80 коп., з утриманням установлених законодавством податків та зборів.
Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу юридичної роботи Бородянської селищної ради з 02 квітня 2025 року.
Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Бородянської селищної ради на користь поновлення ОСОБА_1 суми середньої заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.