Справа № 133/1800/24
Провадження № 22-ц/801/1747/2026
Категорія: 72
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | Справа № 133/1800/24 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С., 
за участі секретаря судового засідання Кулішко Б. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Максимчук Валентиною Федорівною, на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене 06 травня 2026 року суддею Пєтуховою Н. О. у м. Козятин, дата складення повного рішення невідома,
УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області .
Свої вимоги обґрунтував тим, що з 14 липня 2018 року перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2023 року син залишився проживати разом із ним.
Зазначав, що ОСОБА_2 участі у вихованні сина не бере, не дбає про його духовний, фізичний та моральний розвиток, не виявляє бажання спілкуватись з ним. За період перебування дитини у садочку, відповідачка з`являлась один раз на зустріч до сина з нагоди його дня народження.
Вважає, що відповідачка умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 
06 травня 2026 року рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у задоволенні вказаного вище позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Максимчук В. Ф. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачка у судові засідання не з`являлася, хоча знала про розгляд справи, що підтверджує її повну байдужість до сина.
Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що відповідачка близько трьох років взагалі не з`являється в селі, а за час свого проживання там систематично залишала дитину без нагляду та піклування на сусідів, виїжджаючи до іншого чоловіка.
Відповідачка іноді спілкується з дитиною по телефону, однак не з власної ініціативи, тому позивач вважає, що суд дійшов безпідставного висновку про те, що мати не втратила бажання налагодити спілкування з дитиною.
Також звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні два висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Разом із тим, 04 вересня 2026 року відповідачка ОСОБА_2 надіслала до апеляційного суду заяву про проведення апеляційного розгляду у її відсутність, вказала, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина, оскільки наразі не має ні можливості, ні бажання займатися вихованням сина у зв`язку з тим, що в неї нова сім`я та діти від нового шлюбу, тому вважає, що позбавлення її батьківських прав негативно не вплине на подальше життя сина.
Апеляційний суд згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 травня 2023 року серія НОМЕР_1 , виданим повторно Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.5).
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі №133/1468/23 від 05 грудня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, визначено місце проживання сина ОСОБА_4 разом з батьком, стягнуто аліменти з матері на користь батька на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) (а.с. 6-9). 
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Махнівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області від 24 травня 2024 року, ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 проживають у с. Махнівка, разом з ними проживають батьки позивача та його брат (а.с. 10).
ОСОБА_3 на момент звернення до суду відвідував Махнівський заклад дошкільної освіти "Ромашка" з 01.09.2023. За час перебування дитини у садочку мати з`явилась один раз на зустріч з дитиною з нагоди її Дня народження. Піклуванням та доглядом за хлопчиком займається його батько, приймає активну участь у житті дитини як у дома, так і в садочку, що підтверджується довідкою № 30 від 24 травня 2024 року, виданою Махнівським закладом дошкільної освіти "Ромашка" (а.с. 11).
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 22 лютого 2024 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Махнівської сільської ради, ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно свого сина ОСОБА_3 . Хлопчик в достатній кількості забезпечений одягом та взуттям відповідно до віку, статі та сезону, вдосталь розвиваючих іграшок. Житлове помешкання зі всіма зручностями, умебльоване, є необхідна техніка та приладдя. Вихованням дитини займається батько, мати проживає окремо (а.с.17).
Рішенням Виконавчого комітету Махнівської сільської ради Вінницької області №38 від 05 квітня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).
Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  комісія з питань захисту прав дитини Махнівської сільської ради вважає за доцільне позбавити громадянку  ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки остання не бере участі у вихованні сина (а.с. 19).
Рішенням Виконавчого комітету Махнівської сільської ради Вінницької області №64 від 21 квітня 2026 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57).
Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданим на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 21 січня 2026 року, комісія з питань захисту прав дитини Махнівської сільської ради вважає за доцільне позбавити громадянку  ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із змісту висновку слідує, що 23 березня 2026 року комісія з представників служби у справах дітей, відділу соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді КУ «Центр надання соціальних послуг Махнівської сільської ради» провела обстеження умов проживання сім?ї за адресою АДРЕСА_1 і встановила, що дитина проживає в хороших житлово-побутових умовах, забезпечена усім необхідним для гармонійного життя та розвитку, вихованням та доглядом за дитиною займається батько, мати проживає окремо. У догляді за ОСОБА_5 допомагає дідусь та бабуся дитини, що проживають спільно з ними.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 06.04.2026 розглядалося питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Батько дитини повідомив, що сам займається утриманням свого малолітнього сина, а ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про його стан здоров?я та духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи, аліменти сплачує не систематично і не в повній кількості. ОСОБА_2 , з її слів, проживає в м. Києві. Попередньо начальником служби у справах дітей Махнівської сільської ради з ОСОБА_6 було обговорено питання щодо дати та часу проведення засідання комісії з метою можливості бути особисто присутньою на ньому та призначено дату на 6 квітня 2026 року. 3 квітня ОСОБА_7 у месенджері було надіслано нагадування про засідання комісії; на що вона відписала, що не зможе бути присутньою.
Відповідно до характеристики з КОЗ «Махнівський ліцей Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області» у 2 - Б класі навчається ОСОБА_8 , вихованням сина займається батько (мати не проживає з сином). Батько контролює поведінку та навчання сина. ОСОБА_4 завжди охайно одягнений. Забезпечений шкільним приладдям. Батько багато уваги приділяє всебічному розвитку сина, систематично відвідує батьківські збори, бере активну участь у роботі батьківського комітету, надає допомогу в організації та проведенні позакласних справ.
Психологом КУ «Центр надання соціальних послуг Махнівської сільської ради» за згодою та в присутності батька та баби було проведено індивідуальну бесіду з дитиною ОСОБА_9 . Відповідно до протоколу індивідуальної бесіди з дитиною, ОСОБА_4 йде на контакт легко. Демонструє сильну прив?язаність до батька, бабусі, дідуся часто озирається на них під час відповідей, що може свідчити про пошук підтримки. При згадці про матір спостерігається зміна міміки, прояв суму, хлопчик уникає детальних розповідей спілкування з нею, що є захисною реакцією на психотравмуючу ситуацію (дефіцит материнської уваги).
ОСОБА_2 у 2023 році зверталася до органу опіки та піклування Махнівської сільської ради та до служби у справах дітей Махнівської сільської ради щодо встановлення порядку побачень з дитиною ОСОБА_3 . 
05.09.2023 на комісії з питань захисту прав дитини було встановлено дні та часи побачення матері з дитиною, проте ОСОБА_2 вкрай рідко бачиться з дитиною (а.с. 58).
Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_10 повідомила, що проживає у одному селі з позивачем, вказала, що близько трьох років не бачила у селі відповідачки. Відповідачка періодично просила її посидіти з дитиною, залишала дитину у неї та займалась своїми справами. Дитиною займається батько, доглядає та виховує.
Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 повідомила, що є сусідкою позивача. Відповідачка залишала дитину у неї ще тоді, коли дитина не вміла ходити. З 2021 року відповідачка залишала дитину зранку до вечора у неї, вказуючи що вийшла на роботу, водночас згодом з`ясувалось, що вона їздила до стороннього чоловіка, а на роботу не виходила. Відповідачка більше трьох років у селі не з`являлась, до дитини не приїжджала. Дитиною займається рідній батько та його батьки.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які були надані позивачем, не є достатніми та переконливими для застосування до відповідачки такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав стосовно її дитини.
Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. У цій ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне невиконання відповідачкою своїх обов`язків.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).
Учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи (див. постанову Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21)).
Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання (частина друга статті 18 СК України).
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».
Схожі висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 553/449/20, від 11 грудня 2024 року у справі № 344/17548/21 та інших.
У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц зазначено, що «зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.».
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 , як на підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , посилався на те, що він самостійно виховує та утримує дитину, натомість відповідачка не цікавиться дитиною, ухиляється від виконання обов`язків з виховання дитини, не виявляє ініціативи спілкуватись з сином.
Таким чином, правовою підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, позивач визначає пункт 2 частини першої статті 164 СК України.
Так, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки не вбачає у цьому гострої соціальної необхідності, а тому такий захід впливу не є необхідним.
На переконання колегії суддів, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих матері щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.
Тлумачення частини шостої статті 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції не погодився з висновками органу опіки та піклування Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, оскільки в них відсутні дані про умисне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, вони не містять висновків про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідачки батьківських прав захистить інтереси дитини.
Колегія суддів вважає, що ні висновок органу опіки та піклування від 2024 року, ні висновок органу опіки та піклування від 2026 року не містить обставин по намаганню вказаного органу, як відповідального за захист прав дітей, об`єктивно визначити ставлення мами до дитини, і яким чином позбавлення відповідачки батьківських прав захистить інтереси дитини. 
У висновках не наведено мотивів про причини усунення відповідачки від утримання та виховання дитини.
Саме по собі нерегулярне спілкування матері з сином не може однозначно свідчити про ухилення матері від виконання свого обов`язку щодо виховання та утримання дитини.
Ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не встановлено будь-якої реальної загрози від відповідачки, як матері, благополуччю її сина, а сам факт не проживання матері з сином після розірвання шлюбу між сторонами не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, як і саме по собі визнання відповідачкою апеляційної скарги не є підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки відмова батьків від дитини суперечить закону та інтересам самої дитини.
Водночас суд першої інстанції обґрунтовано попередив відповідачку ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина.  При цьому, залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року у справі № 317/2256/22, від 09 червня 2023 року у справі № 591/6037/21).
Доводи апелянта про те, що відповідачка у судові засідання не з`являлася, хоча знала про розгляд справи, що підтверджує її повну байдужість до сина, не є підставами для позбавлення батьківських прав, визначеними законом.
Доводи апеляційної скарги про те, що допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що відповідачка близько трьох років взагалі не з`являється в селі, а за час свого проживання в селі систематично залишала дитину без нагляду та піклування на сусідів, виїжджаючи до іншого чоловіка, на переконання колегії суддів, висновків суду не спростовують, оскільки оцінивши ці показання свідків разом з іншими, наданими позивачем доказами, зокрема його показаннями про те, що час від часу відповідачка спілкується телефоном з дитиною, рідко передає цукерки дитині, суд дійшов вірного висновку про недостатність наданих доказів для висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав.
При цьому, матеріали цивільної справи не містять доказів застосування до відповідачки ОСОБА_2 заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків чи до кримінальної відповідальності за залишення дитини в небезпеці, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування тощо.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачка іноді спілкується з дитиною по телефону, однак не з власної ініціативи, тому суд дійшов безпідставного висновку про те, що мати не втратила бажання налагодити спілкування з дитиною, є виключно суб`єктивними припущеннями та не підтверджуються наданими ним доказами.
Ураховуючи, що доводи позивача у апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції належить віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Максимчук Валентиною Федорівною, залишити без задоволення.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2026 року залишити без змін.
Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий       О. В. Ковальчук
Судді:        О. Ю. Береговий 
О. С. Панасюк