Справа № 177/2581/26
Провадження № 3/177/531/26 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України
27 серпня 2026 року     м. Кривий Ріг
Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника, адвоката Тішуніна О.А., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , 07.07.2026 о 17 год. 50 хв., на проїзній частині біля будинку № 2-А по вул. Щастя у с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, у порушення п. 2.9 а) ПДР України, керував транспортним засобом Opel Vivaro, р/н НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога КП «ДБКЛНПД» ДОР від 09.07.2026 № 720.
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував викладені в протоколі про адміністративні правопорушення обставини. Пояснив, що 07.07.2026 транспортним засобом взагалі не керував. Факт вживання алкоголю не заперечував. На його прохання кум, ОСОБА_2 , підвіз на належному йому авто Opel Vivaro, р/н НОМЕР_2 , до дільничного, що в с. Глеюватка, де залишив та пішов у своїх справах. Авто кум припаркував на узбіччі біля трансформаторної будки. Після відвідування дільничного, він підійшов до авто, відчинив двері, щоб провітрилося в авто та присів на сидіння. Авто не заводив та в рух не приводив, чекав, коли його заберуть. У цей час під`їхав офіцер громади ОСОБА_4 та почав його звинувачувати в тому, що він в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом. На його заперечення не реагував, відразу запропонував пройти огляд на стан сп`яніння. Він погодився проходити огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Але в подальшому з`ясувалося, що прилад не працює, тому інспектор запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. На вимогу інспектора огляд пройшов на ПНД. Через деякий час дільничний за місцем проживання повідомив йому про результати огляду, та склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На уточнююче питання зазначив, що 07.07.2026, окрім іншого, офіцером поліції щодо нього складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за фактом керування транспортним засобом 07.07.2026 о 17 год. 50 хв. без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказану постанову не оскаржував, штраф сплатив.
Захисник ОСОБА_1 , адвокат Тішунін О.А., подав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та, враховуючи обставини, а саме, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, процедура огляду на місці зупинки транспортного засобу проведена з порушенням вимог КУпАП та Інструкції, вважав за необхідне закрити провадження в справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Щодо постанови про накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, захисником зазначено, що вказана постанова не є доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом 07.07.2026 о 17 год. 50 хв., оскільки постанова винесене щодо ОСОБА_1 не як щодо водія, який керував, а як щодо власника транспортного засобу, що не є тотожними поняттями. Окрім того, у судовому засіданні захисник Тішунін О.А. акцентував увагу суду на відсутності повноважень у поліцейського офіцера громади ОСОБА_3 на складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення про те, що 07.07.2026 близько 12 год. 00 хв., відвіз ОСОБА_1 на автомобілі останнього, марки OPEL, білого кольору, у с. Глеюватка до дільничного. Припаркувавши автомобіль біля трансформаторної будки, на узбіччі, поїхав у своїх справах на власному авто. Приблизно о 15 год. 00 хв. йому знову зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його везуть на ПНД для проведення експертизи щодо визначення стану сп`яніння та прохав забрати його автомобіль. Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що транспортним засобом той не керував, а просто в ньому сидів, коли до нього під`їхав інспектор поліції. У подальшому, дружина його брата, ОСОБА_5 , забрала автомобіль ОСОБА_1 , який згодом він відігнав за місцем проживання останнього.
ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення про те, що є поліцейським офіцером громади в с. Глеюватка. 07.07.2026 він запросив до відділення громадянина ОСОБА_1 для складення щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. Напередодні зателефонував останньому та нагадав про явку до дільниці.   ОСОБА_1 повідомив, що пам`ятає про явку, а також зауважив, що він вживав алкоголь, у зв`язку з чим він, ОСОБА_3 попрохав не сідати його за кермо, а звернутися за допомогою до знайомих, щоб підвезли. Близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 з`явився на дільниці. Повідомив, що його привіз кум. Від ОСОБА_1 відчувався різкий запах алкоголю. Після складення адмінматеріалів за ст. 173 КУпАП щодо ОСОБА_1 , останній пішов, а він, ОСОБА_3 , також збирався виїжджати на виклик. У той момент, як від`їжджав від дільниці, у дзеркало заднього виду помітив, як ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом свого автомобіля марки OPEL, білого кольору, здає заднім ходом та в подальшому, від трансформаторної будки попрямував в бік вул. Української. Помітивши це, розуміючи, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, діючи на виконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», увімкнувши на службовому авто проблискові маячки та подаючи спеціальний звуковий сигнал, прослідував за авто під керуванням ОСОБА_1 , який проїхавши близько 15-20 м від трансформаторної будки, зупинився. Під час розмови з ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про причини зупинки його транспортного засобу та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. На що ОСОБА_1 відмовився, але в послідуючому, після роз`яснення наслідків відмови, погодився. Оскільки на місці за допомогою приладу Драгер огляд провести не вдалося, через несправність приладу, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проти чого останній не заперечував. У ПНД ОСОБА_1 пройшов огляд за визначеною процедурою та через 3-4 дні ним, ОСОБА_3 отримано висновок. За результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 на момент огляд, 07.07.2026, перебував у стані алкогольного сп`яніння. У послідуючому ним, ОСОБА_3 , щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На уточнююче питання щодо складання протоколу 18.08.2026, фактично через тиждень, після отримання результатів огляду, пояснив, що матеріали складалися після виявлення особи, тобто ОСОБА_1 , за місцем його проживання, що відповідає ч. 2 ст. 254 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_3 не заперечував, що на відео, під час фіксації правопорушення за участі ОСОБА_1 , відсутній момент фіксації керування останнім транспортним засобом через технічний збій відеокамери. Свідки на місці події не залучалися та не встановлювалися. Однак, звертав увагу, що ним, серед іншого, винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за фактом керування останнім транспортним засобом 07.07.2026 о 17 год. 50 хв. без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка ОСОБА_1 не оскаржувалася, штраф сплачено. Також ОСОБА_3 звертав увагу суду на те, що на відео чітко зафіксовано ту обставину, що під час слідування до медичного закладу ОСОБА_1 неодноразово звертався з проханням не складати протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначаючи про те, що він проїхав зовсім незначну відстань, а отже, не заперечував факту керування авто у стані сп`яніння. 
Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши відеозаписи на DVD-диску з відеофіксацією правопорушення, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Склад правопорушення в розрізі порушення п. 2.9 а) ПДР України має місце у таких випадках: 1) згода особи з результатами огляду, проведеним на місці зупинки транспортного засобу; 2) результати медичного огляду, проведеного у випадку незгоди особи з результатами огляду на місці зупинки або у випадку відмови від огляду на місці зупинки.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Таким чином, для встановлення у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд має встановити у сукупності факт керування нею транспортним засобом та перебування цієї особи під час такого керування у стані сп`яніння (виявлення ознак сп`яніння).
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Із аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 722591 від 18.07.2026, у якому викладено фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушення ним п. 2.9 а) ПДР України; висновок від 07.07.2026 № 720, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП; постанову серії ЕНА № 7508826 від 07.07.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн за керування ним транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; рапорт ПОГ СВГ ВП КРУП ГУНП у Дніпропетровській області від 18.07.2026 про виявлення та фіксацію правопорушення за участі ОСОБА_1 ; довідку від 18.07.2026 із Національної автоматизованої інформаційної системи ЄДР МВС України про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами; DVD-диск з фіксацією правопорушення за участі ОСОБА_1 .
Захисник ОСОБА_1 , адвокат Тішунін О.А., заперечуючи наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилався, зокрема, на те, що на наданому відеозаписі безпосередньо не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням останнього, а тому, на думку сторони захисту, факт керування транспортним засобом належними та допустимими доказами не підтверджений.
Водночас, суд не може погодитися з такими доводами та зазначає, що відсутність на відеозаписі безпосереднього моменту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 сама по собі не є достатньою підставою для висновку про відсутність події чи складу адміністративного правопорушення, оскільки положення КУпАП не встановлюють виключного способу доказування факту керування транспортним засобом саме за допомогою відеозапису.
Факт керування транспортним засобом підлягає встановленню судом на підставі всієї сукупності наявних у справі доказів, їх взаємозв`язку та узгодженості між собою.
Як убачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським офіцером громади (далі за текстом ПОГ), будучи повідомленим про здійснення відеофіксації (файл export-kobd18 із 18:02:09 до 18:02:40), не заперечував факту керування транспортним засобом.
Зокрема, у розмові з ПОФ ОСОБА_1 , обговорюючи обставини події, зазначив, що «випив на городі літру пива «М`яке Львівське», перед тим, як їхати» (файл export-kobd18 17:55:10). Далі зазначав, що «практично не їхав, проїхав лише 20 метрів» (файл export-kobd18 18:03:52), що за своїм змістом об`єктивно свідчить про визнання ним факту попереднього руху транспортного засобу під його керуванням у стані алкогольного сп`яніння. У послідуючому, ОСОБА_1 пропонує ПОГ «вирішити все по-людськи» (файл export-kobd18 17:52:09, 18:35:40).
Суд враховує, що наведені висловлювання зроблені ОСОБА_1 безпосередньо під час розвитку події, до складання протоколу про адміністративне правопорушення та до формування ним процесуальної позиції в суді, у зв`язку із чим, суд оцінює їх у взаємозв`язку з іншими доказами в справі.
Окрім того, матеріали справи містять постанову ПОГ від 07.07.2026 серії ЕНА № 7508826, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування цього ж дня тим самим транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Зазначена постанова ним у встановленому законом порядку не оскаржувалась, набрала законної сили, накладений нею штраф сплачений, що ОСОБА_1 підтвердив також безпосередньо в судовому засіданні.
При цьому суд не надає вказаній постанові преюдиціального значення та не розглядає її як єдиний або безумовний доказ факту керування транспортним засобом. Водночас наведений документ є одним із фактичних даних, який у взаємозв`язку з поведінкою та висловлюваннями ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі, а також іншими матеріалами справи, підтверджує висновок про те, що саме ОСОБА_1 у зазначений у протоколі час керував транспортним засобом.
Сукупність наведених обставин суд оцінює як достатню для встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тоді як сам факт технічної відсутності відеозапису окремого фрагмента, на якому було б безпосередньо видно рух автомобіля, не спростовує інших узгоджених між собою доказів.
Допитаний у судовому засіданні ПОГ ОСОБА_3 пояснив, що відсутність відповідного фрагмента відеозапису була наслідком технічного збою засобу відеофіксації. Підстав вважати, що відсутність такого фрагмента зумовлена умисним приховуванням доказів або іншими неправомірними діями ПОГ, судом не встановлено.
Щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння суд виходить із такого.
Із дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю) та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (файл export-kobd18 17:49:27).
ОСОБА_1 спочатку відмовлявся та після роз`яснення наслідків відмови і складення протоколу за порушення п. 2.5 ПДР (файл export-kobd18 17:49:59), останній погодився проходити огляд на місці, за допомогою спеціального приладу «Драгер» . 
Разом із тим провести огляд на місці виявилося технічно неможливим у зв`язку з несправністю приладу, що також підтверджується змістом відеозапису та поясненнями ПОГ, який повідомив про вихід технічного засобу з ладу (файл export-kobd18 17:55:40).
За таких обставин ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Із відеозапису вбачається, що спочатку ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду на місці, однак після роз`яснення працівником поліції неможливості його проведення внаслідок несправності спеціального технічного засобу та порядку подальшого проходження огляду, погодився пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.
Отже, матеріалами справи не підтверджується відмова ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння. Навпаки, він погодився на проведення такого огляду та фактично його пройшов.
Суд розцінює направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я за наведених обставин як таке, що було спрямоване на об`єктивне встановлення стану особи після виникнення технічної неможливості провести відповідний огляд на місці.
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду від 07.07.2026 № 720, за результатами проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Вказаний висновок оформлено уповноваженим закладом охорони здоров`я та містить однозначний результат щодо стану обстеженої особи, а саме, ОСОБА_1 .
Даних про скасування цього висновку, визнання його недійсним або доказів порушення процедури медичного огляду такого характеру, яке ставило б під сумнів достовірність установленого результату, матеріали справи не містять.
Сам ОСОБА_1 під час розмови з ПОГ також не заперечував факту попереднього вживання алкогольних напоїв та зазначив, що випив близько одного літра пива, про що вказувалося раніше.
Наведене пояснення саме по собі не є достатнім доказом перебування особи у стані сп`яніння та не замінює результатів передбаченого законом огляду, однак узгоджується з висновком медичного огляду та додатково підтверджує достовірність встановлених ним обставин.
Суд також враховує часовий проміжок між моментом керування транспортним засобом та проведенням медичного огляду. Із матеріалів справи встановлено, що керування/зупинку зафіксовано о 17 год. 55 хв., медичний огляд проведено о 18 год. 45 хв., тобто огляд проведено у межах встановленого законом строку.
Щодо доводів захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 18.07.2026, тоді як медичний огляд ОСОБА_1 проведено та висновок щодо його результатів датовано 09.07.2026, а отримано ПОГ 12.07.2026, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Таким чином, складання протоколу 18.07.2026 за обставин, коли особу водія встановлено 07.07.2026 та 12.07.2026 отримано висновок про перебування особи ( ОСОБА_1 ) у стані алкогольного сп`яніння, не відповідає встановленому ч. 2 ст. 254 КУпАП двадцятичотиригодинному строку.
Водночас, суд не може погодитися з доводами сторони захисту про те, що саме по собі наведене порушення безумовно тягне закриття провадження в справі.
Слід зазначити, що КУпАП не встановлює наслідком недотримання передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП строку автоматичну недійсність протоколу, визнання недопустимими всіх зібраних у справі доказів чи обов`язкове закриття провадження.
При вирішенні питання про правові наслідки такого порушення суд має оцінити його характер та з`ясувати, чи вплинуло воно на достовірність відомостей про подію правопорушення, можливість встановлення фактичних обставин справи або реалізацію особою права на захист.
У цій конкретній справі обставини керування транспортним засобом та стану ОСОБА_1 встановлюються не лише змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а й незалежними від нього доказами, які були зафіксовані безпосередньо 07.07.2026: відеозаписами з нагрудної камери ПОГ, поясненнями та висловлюваннями самого ОСОБА_1 , матеріалами направлення та проходження огляду, висновком медичного огляду, а також іншими письмовими доказами.
Пізніше оформлення протоколу не змінило змісту медичного висновку, не вплинуло на зафіксовані технічними засобами обставини події та не створило фактичних даних, яких не існувало на момент події.
Матеріали справи також не містять даних про те, що у зв`язку з пізнішим складенням протоколу ОСОБА_1 було позбавлено можливості знати суть пред`явленого йому адміністративного обвинувачення, користуватися правовою допомогою, подавати докази, заявляти клопотання, надавати пояснення та заперечувати докази сторони обвинувачення.
Навпаки, ОСОБА_1 та його захисник скористалися передбаченими ст. 268 КУпАП процесуальними правами, надали суду свою позицію щодо всіх обставин події та оспорили як факт керування, так і порядок оформлення матеріалів.
За таких обставин суд визнає порушення строку складення протоколу процесуальним недоліком оформлення матеріалів справи, однак не вбачає підстав вважати його таким, що саме по собі спростовує подію правопорушення, нівелює належні та допустимі докази, отримані незалежно від протоколу, або унеможливлює встановлення вини ОСОБА_1 .
Доводи щодо відсутності у поліцейського офіцера громади ОСОБА_3 повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 722591 від 18.07.2026 за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ст. 255 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції. Інструкцією, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, до підрозділів поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху віднесено, зокрема, територіальні (відокремлені) підрозділи територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах. Поліцейський ОСОБА_3 , який склав протокол у цій справі, обіймає посаду поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділення поліції Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області. Згідно з його посадовою інструкцією до службових обов`язків віднесено проведення превентивної роботи з учасниками дорожнього руху та складання адміністративних матеріалів з приводу порушень Правил дорожнього руху (п. 3.7, 3.33 Посадової інструкції). За таких обставин підстав вважати протокол складеним не уповноваженою особою, судом не встановлено.
Отже, оцінюючи докази у цій справі в їх сукупності, суд бере до уваги, що вони не існують відокремлено один від одного, вони є логічно пов`язаними між собою, істотних суперечностей між ними судом не встановлено.
Натомість позиція захисту фактично ґрунтується переважно на відсутності окремого фрагмента відеозапису з безпосереднім моментом руху транспортного засобу та порушенні строку складання протоколу. Проте ці обставини, кожна окремо та в їх сукупності, не спростовують інших досліджених судом доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування його у стані алкогольного сп`яніння.
Суд виходить із того, що стандарт доказування у справах про адміністративні правопорушення не допускає ґрунтування висновку про винуватість на припущеннях. Разом із тим, вимога доведення вини поза розумним сумнівом не означає, що кожна окрема обставина повинна бути підтверджена одним певним видом доказу або обов`язково безпосереднім відеозаписом події. Вирішальним є те, чи утворює сукупність належних, допустимих та достовірних доказів таку узгоджену картину події, яка не залишає обґрунтованої альтернативної версії її перебігу.
У цій справі суд такої обґрунтованої альтернативної версії не встановив.
Сам факт відсутності відеофіксації безпосереднього моменту керування за наявності інших взаємоузгоджених доказів не породжує розумного сумніву щодо того, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 .
Таким чином, досліджені судом докази в їх сукупності є достатніми для висновку про те, що 07.07.2026 о 17 год. 55 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vivaro, р/н НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Підстав передбачених ст. 247 КУпАП для закриття провадження в справі судом не встановлено.
Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, із огляду на його зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що відповідно до ст. 23 КУпАП є справедливим, достатнім та виправданим метою застосування стягнення.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя, - 
П О С Т А Н О В И В:
Визнати  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Повний текст постанови складено 28.08.2026

Суддя: | |