Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2026 р. №520/17669/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,Харківська область,61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.04.2026 року про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву, ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та призначити пенсію в разі втрати годувальника з 12 січня 2026 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті батька ОСОБА_2 з 29.12.2024 їй призначено пенсію по втраті годувальника, яку отримувала до 11.01.2026 року. З 26.01.2026 року була зарахована слухачем підготовчого відділення "Відкритий шлях до вищої освіти" на денну форму навчання до Національного аерокосмічного університету "Харківський авіаційний інститут". Позивач звернулася 2.03.2026 року до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення від 21.04.2026 року про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника. 
Позивач вважає зазначену відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника протиправною, оскільки законодавець окремо визначив категорію слухачів як осіб, які мають право на отримання пенсії у зв?язку з втратою годувальника. Норма закону не містить застереження про те, що право мають лише слухачі певних програм або лише особи, які мають статус здобувачів вищої освіти. При цьому закон не містить обмеження щодо неможливості отримання пенсії слухачами підготовчих відділень.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2026 у вказаній адміністративній справі відкрито спрощене провадження. 
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. 
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є донькою померлого ОСОБА_2 , який загинув під час виконання бойових завдань внаслідок вибухової травми пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області ОСОБА_1 була призначена пенсія в зв`язку з втратою годувальника, яку отримувала з 29.12.2024 по 11.01.2026 включно, що підтверджується довідкою №939 від 10.06.2026 виданої відділом обслуговування громадян №10 Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області.
3 26 січня 2026 ОСОБА_1 була зарахована слухачем підготовчого відділення «Відкритий шлях до вищої освіти» на денну форму навчання до Національного аерокосмічного університету «Харківський авіаційний інститут» на період з 26 січня по 30 травня 2026 року, що підтверджується Витягом з наказу Національного аерокосмічного університету «Харківський авіаційний інститут» від 23.01.2026 №41, що підтверджується копією витягу з наказу.
20.04.2026 до головного управління листом від 20.04.2026 № ФХ-135679/12986 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло та зареєстроване за вхідним №5591 подання та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника за заявою позивачки 23.03.2026 року.
21.04.2026 року ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .
Підставою для відмови в рішенні вказано, що за документ закладів освіти про навчання, в тому числі за кордоном, членів сім`ї за денною формою навчання надано витяг з наказу «Національний аерокосмічний університет «Харківський авіаційний інститут», де ОСОБА_1 зараховано слухачем підготовчого відділення Національного аерокосмічного університету «Харківський авіаційний інститут» за програмою «відкритий шлях до вищої Освіти» на денну форму навчання. Оскільки ОСОБА_1 є слухачем підготовчого відділення, призначити пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_1 немає законних підстав. 
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до абзацу третього ст. 1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII) члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Тобто, вказаний закон передбачає безумовну гарантію особам, які є членами сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісти, отримати право на пенсію в разі втрати годувальника.
Умови призначення пенсій в разі втрати годувальника визначені ст. 29 Закону № 2262-XII.
Так, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
В абзаці першому ст. 30 Закону України № 2262-XII зазначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Отже, за загальним правилом право на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника мають саме непрацездатні члени сімей відповідної категорії військовослужбовців, якщо вони перебували на їх утриманні.
Водночас згідно з частиною другою статті 30 Закону № 2262-XII незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Частиною шостою статті 30 Закону № 2262-XII визначено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Крім того, згідно п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону Українии «Про освіту», здобувачі освіти - вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, аспіранти (ад`юнкти), інші особи, які здобувають освіту за будь-яким видом та формою здобуття освіти.
Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.04.2026 року про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .
В даному випадку, позивач вважає, що вона має право на отримання пенсії по втраті годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як донька загиблого військовослужбовця, до досягнення 23 років, так як вона була слухачем підготовчого відділення "Відкритий шлях до вищої освіти" денної форми навчання до Національного аерокосмічного університету "Харківський авіаційний інститут".
В свою чергу, підставою для відмови в оскаржуваному рішенні вказано, що ОСОБА_1 є слухачем підготовчого відділення.
В відзиві на позовну заяву відповідач пояснив, що рівнями освіти, відповідно до ст. 10 Закону України «Про освіту», є дошкільна освіта; початкова освіта: базова середня освіта; профільна середня освіта; професійна освіта; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Відповідач вважає, що право на призначення пенсії в разі втрати годувальника дає навчання, в навчальних закладах, які надають освітньо-кваліфікаційні рівні та після їх закінчення видаються відповідні документи про освітньо-кваліфікаційні рівні, тобто зазначені у статтях 12 (повна загальна середня освіта), 15 (професійна освіта), 16 (фахова передвища освіта) та 17 (вища освіта) Закону України «Про освіту» №2145-VIII від 05.09.2017. Проте, підготовчі відділення довузівської підготовки готують тільки до вступу до навчальних закладів, навчання в них не надає освітньо-кваліфікаційні рівні, що підтверджуються документами, та, відповідно, не дає права на призначення пенсії в разі втрати годувальника. Враховуючи викладене, головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято рішення від 21.04.2026 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника.
Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, суд зазначає наступне.
З вищевикладених положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним нормативно-правовим актом у межах спірних правовідносин вбачається, що право на пенсію по втраті годувальника мають вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років.
При цьому суд наголошує, що ч.6 ст. 30 Закону № 2262-XII не містить застереження про те, що право мають лише слухачі певних програм або лише особи, які мають статус здобувачів вищої освіти, а також обмежень щодо неможливості отримання пенсії слухачами підготовчих відділень.
Тому, суд приходить до висновку, що позивач, як слухач підготовчого відділення "Відкритий шлях до вищої освіти" Національного аерокосмічного університету "Харківський авіаційний інститут", що навчалась на денній формі навчання, мала право на отримання пенсії по втраті годувальника на період навчання з 26.01.2026 до 30.05.2026 року.
Разом із тим, відповідач, вдаючись до власного тлумачення норм чинного законодавства, діяв не на підставі та не спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.04.2026 року про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 . 
Разом із тим, щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву, ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та призначити пенсію в разі втрати годувальника з 12 січня 2026 року, суд зазначає наступне. 
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
Статтею 58 Закону №1058-VІІ визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. 
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. 
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. 
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Оскільки вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією органів пенсійного фонду, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,Харківська область,61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.04.2026 року про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Бідонько А.В.