Справа № 346/6013/25 
Провадження № 22-ц/4808/1311/26 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Мальцева 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.,
суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дикуна Ігора Васильовича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2026 року у справі за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
у с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 23.01.2025 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки “Volkswagen Passat ”, номерний знак “ НОМЕР_1 ”, під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля марки “ Nissan ” номерний знак “ НОМЕР_2 ”, під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2025 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, потерпіла ОСОБА_2 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі чого останнє здійснило виплату страхового відшкодування ( регламентної виплати ) в розмірі 29 573,89 грн. Згідно з ремонтною калькуляцією вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки “ Nissan ”, становить 27 631,88 грн. Крім того, позивач також поніс додаткові витрати на збір документів та визначення шкоди в сумі 3100 грн. 
Із урахуванням наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу з відповідача завдані збитки в загальному розмірі 32 673,89 грн., а також судові витрати в сумі 3 028 грн. сплаченого судового збору. 

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, відшкодування шкоди в порядку регресу в загальному розмірі 32 673,89 грн. та судові витрати в розмірі 3 028 грн.. 
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвоката Дикун І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2026 року скасувати та відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач надсилав страховий поліс, який виданий страховою компанією АТ «ТСіП «Варта» з терміном дії з 21.03.2024 по 20.03.2025. Згідно даного полісу застрахована відповідальність ОСОБА_1 відповідно до умов міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Таким чином, звернення до суду з позовом саме до відповідача є необґрунтованим, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована. У відповідача був наявний чинний страховий сертифікат "Зелена картка", що діє на території України, що вказує на наявність у ньогообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховиком відповідача встановлені наступні страхові ліміти: 1050000 EUR - за шкоду заподіяну майну ;5210000 EUR - за шкоду заподіяну життю та здоров`ю. Тобто сплачена сума потерпілій стороні - 29573,89 грн., повністю покривається цими страховими лімітами.
Суд не взяв до уваги норми матеріального права щодо страхування, адже внесено зміни в Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які діяли на час ДТП. Регресну вимогу може мати тільки страхова компанія в якій застрахований автомобіль відповідача, а саме АТ «ТСіП «Варта» (р. Польща), але не МТСБУ, оскільки ч.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено про те, що страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги.
Просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України подав відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає, що така є необґрунтованою, а її доводи не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.
Вказує, що право вимоги МТСБУ виникає не з договору страхування, а безпосередньо із закону після здійснення регламентної виплати. Таким чином, твердження апелянта про те, що МТСБУ не є належним позивачем у справі суперечить правовій діяльності МТСБУ. Міжнародний страховий сертифікат «Зелена карта» підтверджує наявність страхового покриття та спрямований на забезпечення гарантованого відшкодування шкоди потерпілому. Разом з тим апелянт помилково виходить з того, що сама наявність чинного договору страхування автоматично звільняє його від будь-яких майнових наслідків власної протиправної поведінки. 
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення залишити без змін, судові витрати по справі покласти на апелянта.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 x 30 = 99 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначних справ в силу вимог закону. 
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що23.01.2025 року о 19:44 год. в м. Коломия, по вул. Чайковського, 56, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen Passat", номерний знак « НОМЕР_1 », та, порушивши вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на запаркований автомобіль марки "Nissan Juke", номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження, а також залишив місце цієї дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України (а.с. 68-71 ).

Згідно з постановою Коломийського мійськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2025 року, яка набрала законної сили 28.02.2025 року, винесеною в справі № 346/508/25, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_1 визначено у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. ( а.с. 9-11 ).
10.04.2025 року ОСОБА_2 звернулася до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою на виплату страхового відшкодування (здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП). В повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 10.04.2025 року в графі “ Учасники ДТП” вказано: “ транспортний засіб марки “Volkswagen Passat ”, номерний знак “ НОМЕР_1 ”, водій ОСОБА_1 , поліс ОСЦПВВНТЗ відсутній, а також “ транспортний засіб марки “ Nissan Juke”, номерний знак “ НОМЕР_2 ”, власник/водій ОСОБА_2 , в графі “ поліс ОСЦПВВНТЗ ”– 225447465, термін дії з 16.12.2024 року по 15.12.2025 року ” (а.с. 14-19).
Згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 25.04.2025 року зазначено перелік виявлених пошкоджень транспортного засобу марки “ Nissan Juke”, номерний знак “ НОМЕР_2 ” (а.с. 45-46). 
Відповідно до копії звіту про оцінку автомобіля марки “ Nissan Juke”, номерний знак “ НОМЕР_2 ” , виконаного за дорученням МТСБУ ФОП “ ОСОБА_3 ”, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки “ Nissan Juke”, номерний знак “ НОМЕР_2 ”, ( з включенням в розрахунку ПДВ) складає 55 078,07 грн.; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля з включенням в розрахунку ПДВ – 27 631,88 грн.; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля без включення в розрахунок ПДВ – 25 671,42 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля – 27 631, 88 грн. ( а.с. 23-30 ).
Згідно з даними ремонтної калькуляції №230125 від 23.01.2025 року загальна вартість ремонту вищевказаного транспортного засобу становить 55 078,07 грн. ( а.с. 31-33, 47-49 ).
Відповідно до інформації сайту МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, станом на 23.01.2025 року поліс на ТЗ марки «ОК6567С» не знайдено (а.с.66).
Згідно з даними копії платіжної інструкції №19444 від 12.06.2025 року МТСБУ перерахувало на рахунок ОСОБА_2 29 573,89 грн., призначення платежу “ виплата по справі №120142 згідно наказу №3.1/18727 від 12.06.2025 року, ТЗ “ АТ 3991 ІА” ( а.с. 72 ).
Відповідно до копії платіжної інструкції №19387 від 12.06.2025 року, МТСБУ перерахувало на рахунок ФОП “ ОСОБА_3 ” 3 100 грн., призначення платежу - оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 120142, згідно рах. №111 від 05.06.2025 року, номерний знак ТЗ “ НОМЕР_2 ” ( а.с. 73 ).
Судом також встановлено, що згідно з копією заяви-полісу №920040663322, переклад якого з польської на українську мову засвідчено офіційним перекладачем бюро перекладів “ 40 мов ”, І. Гаврилюк застрахував автомобіль марки “Volkswagen Passat ”, номерний знак “ НОМЕР_1 ”, в АТ “« ТСіП “ ВАРТА”, термін страхування з 21.03.2024 року по 20.03.2025 року ( а.с. 114-117 ).
Відповідно до копії листа МТСБУ №3-01б/10228 від 18.04.2025 року, останнє пропонувало ОСОБА_1 письмово повідомити щодо наявності чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; обставин, які можуть вплинути на розмір відшкодування; факт взаєморозрахунків з потерпілим ( а.с. 119 ).
Листом №3-01б/14854 від 12.06.2025 року позивач повідомив відповідача про необхідність компенсації витрат МТСБУ в загальному розмірі 32 673,89 грн. ( а.с. 120 ), однак, враховуючи подальше пред`явлення даного позову, зазначене повідомлення залишено відповідачем без задоволення.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у завданні майнової шкоди, який, керуючи транспортним засобом, спричинив дорожньо-транспортну пригоду та після ДТП самовільно залишив місце пригоди, відшкодування позивачем даної шкоди та виникнення внаслідок цього у позивача права регресної вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму такого відшкодування в розмірі 29 573,89 грн.

Перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.
Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що МТСБУ, сплативши страхове відшкодування, набуло саме право регресу до відповідача. Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають фактичним обставинам справи та обґрунтовані нормами права, які регулюють спірні правовідносини.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.
При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).
Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № 183/791/16-ц.
Встановлено, що відповідно до копії звіту про оцінку автомобіля марки “ Nissan Juke”, номерний знак НОМЕР_2 , виконаного за дорученням МТСБУ ФОП “ ОСОБА_3 ”, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки “ Nissan Juke”, номерний знак НОМЕР_2 , ( з включенням в розрахунку ПДВ) складає 55 078,07 грн.; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля з включенням в розрахунку ПДВ – 27 631,88 грн.; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля без включення в розрахунок ПДВ – 25 671,42 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля – 27 631, 88 грн. ( а.с. 23-30 ).
Згідно з даними ремонтної калькуляції №230125 від 23.01.2025 року загальна вартість ремонту вищевказаного транспортного засобу становить 55 078,07 грн. ( а.с. 31-33, 47-49 ).
Відповідно до інформації сайту МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, станом на 23.01.2025 року поліс на ТЗ ОК6567С не знайдено (а.с.66).
Згідно з даними копії платіжної інструкції №19444 від 12.06.2025 року МТСБУ перерахувало на рахунок ОСОБА_2 29 573,89 грн., призначення платежу - виплата по справі №120142 згідно наказу №3.1/18727 від 12.06.2025 року, ТЗ НОМЕР_2 ( а.с. 72 ).
Відповідно до копії платіжної інструкції №19387 від 12.06.2025 року, МТСБУ перерахувало на рахунок ФОП “ ОСОБА_3 ” 3 100 грн., призначення платежу - оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 120142, згідно рах. №111 від 05.06.2025 року, номерний знак ТЗ “ НОМЕР_2 ” ( а.с. 73 ).
Апелянт не ставить під сумнів розмір виплаченого страхового відшкодування, проте заперечує проти вимог до нього щодо відшкодування такої суми, так як посилається на застраховану ним власну відповідальність у АТ «ТСіП «Варта» на підставі полісу «Зелена карта»

Взаємовідносини у сфері міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" врегульовані безпосередньо Процедурними Правилами, прийнятими Радою Бюро на Генеральній Асамблеї 30.05.2002 р. (зміненими 29.05.2008 р.), та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно то ст. 5 Процедурних правил до вимоги про відшкодування включаються: 1.1. суми, сплачені як відшкодування потерпілим особам, відповідно до взаємної домовленості або судового наказу; 1.2. суми, сплачені за зовнішніми послугами при розгляді та врегульовані кожної претензії, та всі витрати, які були понесені з метою вчинення необхідних юридичних дій, і які б були сплачені при таких обставинах страховиком, заснованим у країні ДТП; 1.3. гонорар за врегулювання для покриття всіх інших видатків відповідно до правил, затверджених Радою Бюро.
Відповідно до статті 9 Процедурних правил Ради Бюро міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» Моторне (транспортне) страхове бюро України гарантує відшкодування за будь-яким страховим сертифікатом «Зелена картка».
Контроль за обігом бланків страхових сертифікатів «Зелена картка» здійснюється МТСБУ відповідно до Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за міжнародними договорами «Зелена картка», затверджується Загальними зборами повних членів МТСБУ. Будь-який страховий сертифікат «Зелена картка», виданий не за макетом, погодженим Дирекцією МТСБУ, є фальшивим.
Відповідно до розділу 2 бланку страхового сертифікату «Зелена картка» єдиної форми, що застосовується в країнах-членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», страхові сертифікати «Зелена картка», емітентами яких зазначені страховики - повні члени МТСБУ, видаються виключно за повноваженням МТСБУ.
Статтею 981 Цивільного кодексу України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
Відповідно до пункту 2 статті 18 Закону України «Про страхування» та статті 983 ЦК України факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування, який набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
За законодавством України відповідно до пункту 1.1 Інструкції щодо заповнення бланку страхового сертифікату «Зелена картка» та бланку полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» (форма якого затверджена розпорядженням Держфінпослуг від 01 липня 2010 року за №529 та рішенням загальних зборів повних членів Моторного (транспортного) страхового бюро України від 07 грудня 2010 року) бланк страхового сертифікату «Зелена картка» та бланк полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» є комплектом бланків страхових документів із чотирьох аркушів. При виписуванні бланку полісу «Зелена картка» страховик передає страхувальнику два оригінальних бланка відповідного полісу.
Україна є учасником міжнародної системи «Зелена картка». 

Встановлено, що ОСОБА_1 самовільно покинув місце ДТП, не надав відомостей щодо страхування його відповідальності, не надав і суду страховий сертифікат «Зелена картка», а відомості з страхового договору, укладеного з АТ «ТСіП «Варта», не містять інформацію про строк та обсяг дії «Зеленої картки», виданої в іншій державі, на момент вчинення ДТП. Тому суд позбавлений можливості врахувати правовідносини, які регулюють страхування відповідальності страховим сертифікатом «Зелена картка». 

Відповідно до підпункту в) пункту 41.2 статті 41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».
Таким чином, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладає на МТСБУ обов`язок здійснити виплату потерпілому на території України незалежно від того, що відповідальність винуватця була застрахована іноземним страховиком.
Відповідач в свою чергу не надав суду доказів обставин, на які посилався, не спростував висновку суду ні в суді першої інстанції, ні при подачі апеляційної скарги. 

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції апеляційним судом залишено без змін,а апеляційну скаргу без задоволення, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дикуна Ігора Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2026 року.

Судді:         Є.Є. Мальцева
І.О.Максюта
Л.В.Василишин