Справа № 932/847/26
(2/199/4378/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

10.08.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі головуючого – судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2026 року до Шевченківського районного суду м. Дніпра звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1304354777206, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4 000 гривень шляхом перерахування їх на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 04 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №04102023/2, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №1304354777206 від 12 лютого 2023 року, укладеним із відповідачем. Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору та набуття права вимоги як новим кредитором, ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з даним позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 358 гривень, з яких: 4 000 гривень — заборгованість за тілом кредиту, 8 358 гривень — заборгованість за відсотками, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень.
23 березня 2026 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Дніпра від 12 лютого 2026 року за підсудністю в порядку ст.31 ЦПК України на стадії до відкриття провадження у справі. 
27 березня 2026 року цивільну справу розподілено та передано для розгляду судді Авраменко А.М., у відповідності до ст.ст.14, 33 ЦПК України
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, з матеріалів справи встановлено, що 12 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Віва Капітал», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір №1304354777206, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4 000 гривень. Згідно з умовами кредитного договору №1304354777206 від 12 лютого 2023 року, ТОВ «ФК «Віва Капітал» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 1 000 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, який мав бути повернутий позичальником разом зі сплатою процентів за користування кредитом до 27 лютого 2023 року. Кредит було надано строком на 15 днів від дати його отримання, а саме з 12 лютого 2023 року до 27 лютого 2023 року. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язувався сплачувати проценти за фіксованою процентною ставкою, які нараховувалися щоденно за індивідуальною процентною ставкою у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 726,35 % річних. Позичальник зобов`язувався не пізніше останнього дня строку дії договору повернути основну суму кредиту та сплатити всі нараховані проценти за користування кредитними коштами. У разі неповернення кредиту у визначений договором строк передбачалося продовження строку користування кредитними коштами на умовах, визначених договором, із нарахуванням процентів за користування кредитом. Факт укладення кредитного договору та надання відповідачу кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, зокрема копією кредитного договору та документами щодо перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. 
Також встановлено, що 04 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Віва Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №04102023/2, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №1304354777206 від 12 лютого 2023 року. Зазначені обставини підтверджуються копією договору факторингу та документами, доданими позивачем до матеріалів справи.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №1304354777206 від 12 лютого 2023 року становить 12 358 гривень, з яких: 4 000 гривень — заборгованість за тілом кредиту, 8 358 гривень — заборгованість за відсотками. 
Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування».
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма ст.1 Закону України «Про споживче кредитування».
Зі змісту норм ст.ст.8, 9 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитодавець має право включати до умов кредитного договору обов`язок позичальника сплачувати на користь кредитодавця комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №1304354777206 від 12 лютого 2023 року з урахуванням договору факторингу №04102023/2 від 04 жовтня 2023 року, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між ТОВ «ФК «Віва Капітал», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, кредитного договору у встановленій законом формі. За таких обставин кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам законодавства та є підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків. Первісним кредитором виконано свої договірні зобов`язання щодо надання відповідачу кредитних коштів. Натомість відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Враховуючи, що у ході розгляду справи підтверджено укладення договору факторингу №04102023/2 від 04 жовтня 2023 року, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитним договором №1304354777206 від 12 лютого 2023 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості у розмірі 12 358 гривень. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень, а всього 8 422,40 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 205, 207, 512-514, 516, 525, 526, 530, 601-612, 625, 626, 629, 639, 1054, 1055, 1077-1079, 1082 ЦК України, ст.ст.8, 9, 13, 18 Закону України «Про споживчий кредит», ст.ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746, адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, місто Бровари, вул. Симона Петлюри, будинок 21/1) заборгованість за кредитним договором №1304354777206 від 12 лютого 2023 року у загальному розмірі 12 358 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень, з яких: 4 000 гривень — заборгованість за тілом кредиту, 8 358 гривень — заборгованість за відсотками.
У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746, адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, місто Бровари, вул. Симона Петлюри, будинок 21/1) судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень, а всього 8 422,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко