справа №566/768/26
провадження № 2/566/728/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року селище Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
у складі :
одноособово головуючого судді Лободзінського А.С.,
за участю секретаря судового засідання Подолець Ю.В.,
представника позивача - адвоката Слісарчук І.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області, у режимі відеоконференцзв`язку, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою у якій просив:
- припинити стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно;
- звільнити його, ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 у справі №161/3558/25, в подальшому;
- визнати виконавчий лист №161/3558/25, виданий 20.06.2025 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно - таким, що не підлягає виконанню.
В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що з ОСОБА_2 перебував у шлюбі, від якого вони мають двоє неповнолітніх дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист та 12.08.2025 відкрито виконавче провадження НОМЕР_1. Проте фактично обоє дітей проживають разом із ним та перебувають на його повному утриманні, що є підставою для припинення стягнення з нього аліментів, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Слісарчук І.О. заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Натомість 03 липня 2026 року на адресу суду надійшла заява за підписом ОСОБА_2 , у якій відповідач позовні вимоги визнала, підтвердила, що спільні з відповідачем діти перебувають на утриманні батька, розгляд справи просила проводити без її участі. 
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши заяву відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 є батьками неповнолітніх дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно.
Разом із тим, неповнолітні діти проживають разом із батьком ОСОБА_1 , даний факт не заперечується відповідачем ОСОБА_2 та підтверджується письмовими доказами по справі: актом обстеження умов проживання від 29.01.2026; інформацією від КЗ «Луцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №13 Луцької міської ради» про те, що у вихованні та утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_4 бере участь батько ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини. (а.с. 21, 25)
Таким чином, вбачається, що стягнення з ОСОБА_1 аліментів за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 на користь ОСОБА_2 на тримання їх неповнолітніх дітей, може мати наслідком їх нецільове витрачання та не відповідатиме інтересам дітей, які на даний час проживають разом з позивачем.
Згідно зі ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
А тому, наведене вказує на відсутність підстав для стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони разом із матір`ю ОСОБА_2 не проживають та на її утриманні не перебувають.
З цих же підстав, виконавчий лист №161/3558/25, виданий 20.06.2025 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
При цьому суд звертає увагу, що позивачем, поряд із вимогою про припинення стягнення аліментів, заявлено вимогу про звільнення його від сплати аліментів на утримання дітей. Однак такі вимоги за своїм змістом не є тотожними та не можуть бути одночасно задоволені за встановлених у цій справі обставин.
Так, зміна фактичного місця проживання дітей та їх утримання позивачем є обставиною, яка зумовлює необхідність припинення подальшого стягнення аліментів за попереднім судовим рішенням. Разом із тим встановлення судом факту проживання дітей з позивачем не є підставою для звільнення його від батьківського обов`язку утримувати дітей. Навпаки, відповідно до статті 180 СК України такий обов`язок продовжує існувати, а його виконання фактично здійснюється позивачем шляхом безпосереднього утримання дітей, які проживають разом із ним.
Отже, задоволення вимоги про звільнення позивача від сплати аліментів у цій ситуації фактично могло б створити помилкове враження про припинення самого обов`язку батька утримувати дітей. Натомість встановлені судом обставини свідчать лише про відсутність правових підстав для подальшого стягнення з нього аліментів на користь іншого з батьків, оскільки діти проживають із позивачем та перебувають на його утриманні.
Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є саме припинення стягнення аліментів за попереднім судовим рішенням. Окреме звільнення позивача від сплати аліментів не є необхідним і не відповідає встановленим судом обставинам, оскільки припинення стягнення усуває обов`язок позивача здійснювати подальші аліментні платежі на користь відповідача, водночас, не припиняючи його загального обов`язку щодо утримання дітей.
За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тоді як у задоволенні вимоги про звільнення від сплати аліментів слід відмовити.
На підставі наведеного, ст. ст.. 180-182 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 7, 8, 18, 76, 81, 133, 141, 206, 223, 263-265, 273, 354, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.
Припинити стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно.
Визнати виконавчий лист №161/3558/25, виданий 20.06.2025 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно - таким, що не підлягає виконанню.
У задоволенні позовних вимог щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів - відмовити.
Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 вересня 2026 року.

Суддя   А.С.Лободзінський