Справа № 202/6525/26
Провадження № 2-о/202/206/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі судді Михальченко А.О., 
секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.07.2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересована особа - АТ «АКЦЕНТ-БАНК», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.
Заява мотивована тим, що у травні 2026 року заявниця на сайті ОЛХ виявила оголошення про продаж кросівок бренду Land Rover вартістю 700 грн, продавцем у якому було зазначено особу на ім`я ОСОБА_2 з номером телефону НОМЕР_1 . За результатами листування у месенджері «Viber» щодо придбання зазначеного товару 14.05.2026 заявниця перерахувала зі свого рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (Монобанк), на банківську картку № НОМЕР_3 , емітовану АТ «АКЦЕНТ-БАНК», кошти в сумі 700 грн. Під час перерахування коштів у застосунку «Монобанк» відобразилася інформація про отримувача коштів « ОСОБА_3 ». Проте товар заявниці надісланий не був, перераховані кошти їй також не повернуті.
Посилаючись на те, що розкриття інформації про власника рахунку, якому емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , є необхідним для звернення до суду з позовом про повернення безпідставно набутих коштів, оскільки згідно з пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява має містити відомості про ім`я відповідача, його місце проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків, а отримати таку інформацію в інший спосіб заявниця позбавлена можливості з огляду на встановлений статтями 60-62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» режим банківської таємниці, заявниця просила суд зобов`язати АТ «АКЦЕНТ-БАНК» розкрити їй інформацію, що становить банківську таємницю, про особу - власника банківського рахунку, якому емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , а саме: прізвище, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, зареєстровану адресу місця проживання власника рахунку, шляхом надсилання письмової інформації на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 06.07.2026 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, справу призначено до розгляду.

Заявниця та заінтересована особа про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
08.07.2026 заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі.
Банк будь-яких заяв суду не надав.

Особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, у заяві не зазначена. З огляду на це суд позбавлений процесуальної можливості повідомити її про час і місце розгляду справи в порядку частини першої статті 349 ЦПК України.

На підставі частини другої статті 349 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши надані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2026 ОСОБА_1 зі свого рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», перерахувала 700 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 , емітовану АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Ці обставини підтверджуються квитанцією № 5BET-HHC7-MBHX-6K11 від 14.05.2026, випискою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та скриншотом застосунку «Монобанк».
Підставою переказу стало листування заявниці у месенджері «Viber» з особою, яка представилася ОСОБА_2 (номер телефону НОМЕР_1 ), щодо придбання кросівок за оголошенням на сайті ОЛХ. Товар заявниці не надіслано, кошти не повернуто. Зазначене підтверджується скриншотами листування, копіями оголошення.
У застосунку «Монобанк» отримувача коштів відображено як «ОСОБА_2.».
Інших відомостей про особу-власника платіжної картки № НОМЕР_3 заявниця не має. Прізвище, ім`я, по батькові, зареєстроване місце проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків цієї особи заявниці невідомі, що вона зазначає у заяві і що є безпосередньою причиною її звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 11 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Порядок розгляду таких справ визначено главою 12 розділу IV ЦПК України.
Частиною першою статті 1076 ЦК України встановлено, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта; відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам, а іншим особам - виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III) інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.
Частиною другою статті 350 ЦПК України передбачено, що якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Щодо повноважень заявниці вимагати розкриття банківської таємниці
За змістом статті 62 Закону № 2121-III інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, або за рішенням суду; в окремих визначених законом випадках і межах - без рішення суду визначеним у цій нормі державним органам.
Коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, що містить банківську таємницю, визначається законом і може змінюватися виключно на підставі закону; при цьому такі суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 04.09.2024 у справі № 757/53921/23-ц та від 07.06.2024 у справі № 758/7617/23.
Судом установлено, що заявниця не є клієнтом АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і не є власником інформації, про розкриття якої просить. Вона не належить до жодної з категорій суб`єктів, визначених частиною першою статті 62 Закону № 2121-III. У заяві не наведено, і судом не встановлено, жодного спеціального закону, який визначав би статус заявниці та наділяв би її правом на отримання відомостей про іншу фізичну особу, що становлять банківську таємницю.
Посилання заявниці на пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України суд відхиляє. Наведена норма встановлює вимоги до змісту позовної заяви і не є нормою, яка наділяє особу правом доступу до інформації з обмеженим доступом. Процесуальний обов`язок майбутнього позивача зазначити відомості про відповідача не породжує кореспондуючого права вимагати такі відомості від банку поза межами підстав, визначених статтею 62 Закону № 2121-III.
Щодо посилання заявниці на постанову Верховного Суду від 06.05.2026 у справі № 757/40704/25
Посилання заявниці на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2026 у справі № 757/40704/25 (провадження № 61-1508св26) суд враховує, проте зазначає, що у ній вирішено інше правове питання.
У наведеній постанові Верховний Суд визнав помилковою відмову судів попередніх інстанцій у відкритті провадження у справі з мотивів наявності спору про право та вказав на необхідність розгляду такої заяви по суті. Водночас у цій же постанові прямо зазначено, що встановлення судом відсутності підстав для розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та/або повноважень у заявника вимагати її розкриття є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні заяви на підставі частини другої статті 350 ЦПК України, а не для відмови у відкритті провадження.
Отже, наведена постанова не підтверджує обґрунтованості заявлених вимог по суті, а визначає процесуальний порядок їх вирішення, якого судом і дотримано: провадження у справі відкрито, заяву розглянуто по суті у закритому судовому засіданні.

Щодо неможливості розкриття банківської таємниці стосовно невстановленої особи
За приписами пункту 2 частини першої статті 348 ЦПК України у заяві до суду має бути зазначено ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження.
Частина перша статті 349 ЦПК України зобов`язує суд розглянути справу з повідомленням особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці. Частина третя статті 350 ЦПК України зобов`язує суд надіслати цій особі копію рішення та наділяє її правом оскаржити рішення до апеляційного суду у п`ятиденний строк.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що глава 12 розділу IV ЦПК України врегульовує порядок розкриття банківської таємниці щодо конкретної, встановленої особи, якій законом гарантовано право бути повідомленою про розгляд справи, взяти в ньому участь і оскаржити ухвалене рішення. Ці гарантії є невід`ємною складовою відповідної процедури та врівноважують втручання у сферу приватності власника інформації.
Натомість заявниця просить зобов`язати банк не розкрити інформацію щодо визначеної особи, а встановити (ідентифікувати) невідому їй особу. За такої постановки вимоги особа, чиї персональні дані підлягали б розкриттю, об`єктивно позбавлена можливості бути повідомленою і бути почутою, оскільки її особа невідома ані заявниці, ані суду. Залучення такої особи до участі у справі потребувало б попереднього розкриття саме тієї інформації, яка становить предмет заяви, що є процесуально неможливим до вирішення справи по суті.
Глава 12 розділу IV ЦПК України не є процесуальним інструментом встановлення особи, невідомої заявнику.

Щодо доводу про неможливість захисту прав в інший спосіб
Довід заяви про те, що отримати інформацію та захистити свої права заявниця іншим чином не може, суд відхиляє.
Обставини, викладені у заяві (заволодіння коштами шляхом обману під час продажу товару за оголошенням у мережі Інтернет), містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України. Заявниця не позбавлена права звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку статті 214 КПК України. У межах кримінального провадження розкриття банківської таємниці здійснюється за ухвалою слідчого судді в порядку тимчасового доступу до речей і документів (глава 15 розділу II КПК України), і саме ця процедура призначена законом для встановлення особи, причетної до правопорушення.
Доказів звернення до правоохоронних органів, як і доказів відмови у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заявницею суду не надано.
Аналогічно, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06.02.2023 у справі № 489/2403/21 зазначено, що заявник не позбавлений можливості захистити своє право, якщо доведе, що воно порушене, в іншому, передбаченому законом, порядку.

Щодо втручання у право на повагу до приватного життя
Відомості, про розкриття яких просить заявниця (прізвище, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, зареєстроване місце проживання), є конфіденційною інформацією про фізичну особу та охоплюються поняттям приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Втручання у право, гарантоване статтею 8 Конвенції, є допустимим за сукупності трьох умов: воно здійснюється згідно із законом, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.
Мета, яку переслідує заявниця, а саме захист майнових прав, є легітимною. Проте закон не відносить фізичну особу, яка здійснила переказ коштів, до кола суб`єктів, уповноважених на отримання відомостей про власника рахунку одержувача.

За таких обставин суд доходить висновку, що заявниця вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, що відповідно до частини другої статті 350 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні заяви.
Відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявницю права на захист порушеного права в іншому, передбаченому законом, порядку.

Судові витрати, понесені заявницею у зв`язку з розглядом справи в порядку окремого провадження, покладаються на неї.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 347-350 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа - Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (код ЄДРПОУ 14360080, місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11), про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, - відмовити.

Копію рішення надіслати заявниці та Акціонерному товариству «АКЦЕНТ-БАНК».

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у п`ятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суддя склала 17.07.2026

Суддя      АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО