Справа № 632/872/26
провадження № 2/632/941/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

"13" липня 2026 р.         м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Кузьменко С.Л. за участю секретаря Хохлової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», через свого представника Журавльова Станіслава Георгійовича звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» суму заборгованості за кредитним договором № 68-117-867-2- 21-Г в розмірі 65 113,64 гривень, судові витрати: ? зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 гривень; ? на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11 200,00 гривень. 
Розгляд справи здійснити без участі Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» та/або представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ». Проти ухвалення судом заочного рішення у разі наявності відповідних підстав не заперечують.
Ухвалою судді від 08.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 09.06.2026.
08.06.2026 відповідач, засобами поштового зв`язку, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що зараз він не може знайти всіх квитанцій на підтвердження часткової сплати за кредитними договорами бо укладення договорів було у 2021 році. Але до ліквідації відділення АТ «МЕГАБАНК» у м. Златополі відповідач сплачував платежі щомісячно, які видно з виписок банку, доданих до позову. Також, відповідач не був повідомлений про нові реквізити для сплати заборгованості, адже ПАТ «МЕГАБАНК» в м. Златопіль припинив своє існування у першому півріччі 2022 року. Після цього за кредитним договором відповідачу жодного разу не надходив лист чи повідомлення з банку про заборгованість.
04.06.2026 до позивача було направлено лист з проханням розстрочити борг у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем: невисока заробітна плата, необхідність допомоги у догляді за хворою мамою та братом інвалідом, а також необхідністю сплати комунальних платежів.
Ухвалою судді від 09.06.2026 судове засідання було відкладено на 13.07.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить суд задовольнити в повному обсязі вимоги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштова розписка.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Судд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
17.11.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір № 68-117-867-2-21-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина) (далі - Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, яким є Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний Кредитний договір.
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Крім того 27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄвроКредит`було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄвроКредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № № 68-117-867-2-21-Г від 17.11.2021 р..
Згідно з Розрахунком заборгованості Відповідача - боржника за Кредитним договором № 68- 117-867-2-21-Г від 17.11.2021 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить: Заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 31 008,96 грн. Заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 15 111,97 грн. Заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 18 992,71 грн. Загальна сума заборгованості: 65 113,64 грн.
Відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та існування невиконаного зобов`язання, натомість зазначає, що до припинення діяльності відділення АТ «МЕГАБАНК» у м. Златополі здійснював щомісячні платежі, не зміг зберегти всі платіжні документи через сплив часу, не був повідомлений про нові реквізити для погашення кредитної заборгованості, а також посилається на скрутне матеріальне становище.
Разом із тим відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Посилання відповідача на здійснення платежів після укладення кредитного договору саме по собі не спростовує наданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки останній складений із врахуванням руху коштів по рахунку та здійснених відповідачем платежів. Будь-якого альтернативного розрахунку заборгованості або доказів здійснення платежів, які не були враховані кредитором, відповідач суду не надав.
Доводи відповідача про втрату платіжних документів не звільняють його від обов`язку доведення відповідних обставин, оскільки процесуальний закон покладає обов`язок доказування саме на сторону, яка посилається на відповідні факти.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31008,96 грн. та суми заборгованості за відсотками (в тому числі простроченими) складає 15111,97 грн.
Щодо вимог про стягнення заборгованості по комісією в розмірі 18992,71грн, суддя зазначає на таке.
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом /стаття 215 ЦК України/.
За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.
Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.
Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції /пункти 17, 23 статті 1/.
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
З цих підстав, суддя доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною.
Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії.
За таких обставин, враховуючи вище визначене, суддя дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суддя зазначає наступне.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 11200 грн., суддя приходить до наступного.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Приймаючи до уваги складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суддя вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного суддя вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесенні судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1886,82 грн. (46120,93 грн. / 65113,64 * 2 662,40 грн.), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,141,259,263-265, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40932411, місцезнаходження: Україна, 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105) заборгованість у розмірі 46120,93грн. (сорок шість тисяч сто двадцять гривень 92 копійки).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40932411, місцезнаходження: Україна, 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1886,82 (одна тисяча вісімсот вісімдесят шість гривень 82 копійки) та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Копію рішення направити позивачеві засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України, а відповідачеві засобами поштового зв`язку та електронну адресу.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін:
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, електронна пошта: court_fc_evrocredit@ukr.net, тел. НОМЕР_9.
ПРЕДСТАВНИК ВІДПОВІДАЧА: Адвокат Журавльов Станіслав Георгійович, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю №5817 видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 04.07.2024, поштова адреса: 49005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., Дніпро, р-н Соборний, вул. Сімферопольська, буд. 21, оф. 411, тел. НОМЕР_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Первомайським РВ УМВС України в Харківській області від 12.07.2000, місце проживання: РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,телефон: НОМЕР_4 .

Суддя:	  	С.  Л.  Кузьменко