ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"15" липня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/879/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Ю.І. Мостепаненко
при секретарі судового засідання С.А. Самойловій 

за участю представників сторін:
від прокуратури – Зубік В.В. (посвідчення № 082342 від 04.09.2025 р.);
від позивача – не з`явився;
від відповідача – Пономаренко К.П. (ордер АІ №2184007 від 22.04.2026 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/879/26:
за позовом керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області (54000, м. Миколаїв, Корабельний район, пр. Богоявленський, 314, код ЄДРПОУ 0485112021) в інтересах держави в особі Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації (73000, м. Херсон, пр. Незалежності, буд. 47, код ЄДРПОУ 33824934)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” (03057, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 44, офіс 109, код ЄДРПОУ 42794649)
про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2026 Бериславська окружна прокуратура Херсонської області в інтересах держави в особі Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 905/26) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд”, в якій просить суд розірвати договір від 03.06.2021 № 4-П на проведення робіт по об`єкту: “ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (СРV за ДК 021:2015 45250000-4 - Будівництво заводів / установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)”, укладений за результатами процедури відкритих торгів між Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд”, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування позовних вимог керівник Бериславської окружної прокуратури Херсонської області посилається на те, що моніторингом веб-порталу публічних закупівель “Prozorro” встановлено, що в квітні 2021 року Департаментом розвитку територій Херсонської ОДА (далі – Департамент або замовник) здійснювалась публічна закупівля за предметом: “ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (СРV за ДК 021:2015 – 45250000-4 - Будівництво заводів / установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)”. Ідентифікатор закупівлі UA-2021-04-15-004013-a. 
Як вказує прокурор, 03.06.2021 між Замовником та ТОВ “Левміськбуд” укладено договір на проведення робіт № 4-П на суму 24 436 706,00 грн. за рахунок бюджетних коштів, відповідно до п.п. 1.1 розділу 1 якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт, пов`язаних з Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту).
Згідно з п.п. 1.2. розділу 1 договору визначено, що об`єктом робіт є: “ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (СРV за ДК 021:2015 – 45250000-4 - Будівництво заводів / установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)”. Місце знаходження об`єкту – м. Берислав, за межами населеного пункту.
Джерелом фінансування робіт є кошти державного та місцевого бюджетів. (п.п. 11.1 розділу 11 Договору). За ствердженнями прокурора, фінансування об`єкта у 2021 році здійснюється за рахунок коштів державного фонду регіонального розвитку у сумі 9 642 531,00 грн. та співфінансування з місцевого бюджету у сумі 2 575 577,00 грн.; фінансування об`єкта у 2022 році здійснюється за рахунок коштів державного фонду регіонального розвитку у сумі 9 652 692,00 грн. та співфінансування з місцевого бюджету у сумі 2 565 906,00 грн.
Відповідно до п.п. 18.2 розділу 18 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його укладання, у частині зобов`язань щодо будівництва об`єкта дії до 31.12.2022, а у інших частинах до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Аналогічні строки (31.12.2022) передбачено календарним планом робіт (додаток №2 до договору).
При цьому прокурор вказує, що додатковою угодою від 28.12.2022 № 1 продовжено дію договору до 31.12.2023. Згідно з даними системи “Прозорро” строк дії договору продовжено через документально підтверджені об`єктивні обставини, а саме: у зв`язку з веденням воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 р., та продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, у зв`язку з об`єктивними обставинами, а саме ведення бойових дій у місті де знаходився об`єкт будівництва, що спричинило неможливість своєчасного виконання повного обсягу передбачених договором зобов`язань виконавцем, сторони дійшли взаємної згоди та вирішили продовжити строк дії договору та строк виконання зобов`язань за договором до 31.12.2023. 
Крім того, як зазначає прокурор, додатковою угодою від 26.12.2023 № 2 строк дії договору знову продовжено. Підставою для продовження строку дії договору про закупівлю стали положення законодавства щодо можливості продовження на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку. 
Відповідно до додаткової угоди від 26.12.2024 № 3 сторони домовилися продовжити строк дії договору від 03.06.2021 № 4-П і викласти в такій редакції п. 18.2 Договору: “Договір набуває чинності з моменту його укладання, у частині зобов`язань щодо будівництва Об`єкта діє до 31.12.2025, у інших частинах до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору”. Підставою продовження терміну дії договору № 4-П від 03.06.2021 є введення в Україні воєнного стану, що унеможливлює виконання зобов`язань. 
Крім того, 17.12.2025 додатковою угодою № 4 до договору № 4-П від 03.06.2021 сторони домовилися продовжити строк дії вказаного договору на 2026 рік.
Відповідно до п. 19.4 договору настання форс-мажорних обставин збільшує термін виконання договору на період їх дії. 
Як вказує прокурор, відповідно до порталу публічних закупівель https://prozorro.gov.ua/ звіт про виконання умов договору не розміщено, при цьому опрацюванням Єдиного веб-порталу використання публічних коштів “Spending.gov.ua” встановлено, що за договором № 4-П від 03.06.2021 упродовж 2021 року проведено оплату на загальну суму 12 476 442, 40 грн. Таким чином, за ствердженнями прокурора, на цей час за договором чинні зобов`язання на суму 11 960 263,6 тис. грн. Водночас, як зазначає прокурор, внаслідок істотної зміни обставин, подальше виконання договірних зобов`язань за укладеним договором є неможливим та порушило б співвідношення майнових інтересів сторін, що свідчить про наявні підстави для розірвання договору.
Так, прокурор вказує, що упродовж 2022-2025 років істотно змінились обставини, які спричинили відсутність будь-якого державного інтересу у виконанні умов договору та виконанні робіт, які є предметом договору, оскільки на цей час є неможливим виконання договору, станом на момент пред`явлення позовної заяви відсутній будь-який доступ до комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту), а також відсутня будь-яка інформація щодо його стану упродовж останніх 3-х років та 10 місяців. При цьому прокурор додає, що тимчасова окупація, деокупація та ведення активних бойових дій цієї території є обставинами, які не можливо було передбачити, оскільки їх здійснено усупереч нормам міжнародного законодавства та законодавства України.
Посилаючись на ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України прокурор зазначає, що тимчасова окупація, деокупація та проведення активних бойових дій в м. Берислав Херсонської області відбулася без попередження та раптово, а згідно зі змістом договору та тендерної документації вбачається, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Як вказує прокурор, зміна обставин зумовлена причинами, які сторони правочину, зокрема Департамент, не могли усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від них вимагалися. На переконання прокурора, на цей час виконання договору порушило би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило би державу в особі Департаменту того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а саме отримати побудований комплекс по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту) з метою його подальшої експлуатації. При цьому прокурор додає, що із суті договору підряду або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе Департамент, як замовник.
Таким чином, як вказує прокурор, внаслідок ведення бойових дій на території м. Берислав Херсонської області з боку зс рф на цей час не має можливості для забезпечення та здійснення доступу до об`єкта будівництва - комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту), що унеможливлює переміщення на територію, на якій ведуться активні бойові дії, будь-яких товарів (послуг) та проведення на цій території будь-яких робіт з будівництва - комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту). Будь-які дії на виконання договору, на переконання прокурора, порушили би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б замовника того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме не дадуть змоги отримати побудований комплекс по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту) та безперешкодне користування ним. 
За ствердженнями прокурора, неможливим є також оплата та прийняття закінчених робіт за договором, оскільки, враховуючи, що з 24.02.2022 та до цього часу відсутній доступ до місця проведення робіт, приймання-передача виконаних робіт за договором та будь-які розрахунки на підставі таких актів неможливі. Про істотну зміну обставин та неможливість оплати та прийняття закінчених робіт за договором свідчить також істотна зміна індексів інфляції, цін, та порядку розрахунку вартості будівельних робіт.
При цьому прокурор додає, що про наявність обставин, передбачених ст. 652 Цивільного кодексу України, свідчить те, що із плином значного проміжку часу (первинний договір передбачав виконання робіт до 31.12.2022) та інфляційними процесами, замовник позбавляється можливості отримання виконаних робіт за договором за цінами, на які він розраховував при укладенні договору та, як наслідок, порушується співвідношення майнових інтересів сторін. Про істотну зміну обставин, як вказує прокурор, свідчить відсутність фінансування за договором у 2023-2026 роках.
Як вказує прокурор, на запити Бериславської окружної прокуратури від 19.11.2025 за № 4499ВИХ-25 стосовно надання інформації про стан виконання вищевказаного договору на адресу Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації, надано відповідь Херсонською обласною державною (військовою) адміністрацією та повідомлено про те, що будівництво на об`єкті було призупинено у зв`язку із введенням воєнного стану, перебуванням міста Берислав в зоні активних бойових дій, відсутністю бюджетних призначень.
Крім того, прокурор зазначає, що програмами соціально-економічного та культурного розвитку Херсонської області на 2023-2026 роки заходи щодо будівництва комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту) не передбачались; затверджені кошториси та плани спеціального фонду бюджету по КПКВК 1217361 та по КПКВК 2761070 за період з 01.01.2022 по 11.02.2026 Департаментом до Головного управління Казначейства не надавалися; реєстри бюджетних зобов`язань, реєстри бюджетних фінансових зобов`язань, додаткові угоди (тощо), відповідні підтвердні документи щодо змін (уточнень) по договору № 4-П від департаменту за період з 01.01.2022 по 11.02.2026 роки до Головного управління Казначейства не надходили. Вказане, на думку прокурора, свідчить, що упродовж 2023-2026 років кошти на фінансування витрат за договором № 4-П не передбачалися.
У зв`язку з викладеним, відсутність у місцевому бюджеті видатків на 2023-2026 роки на фінансування договору № 4-П щодо будівництва комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту), за ствердженнями прокурора, свідчить про істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.
Таким чином, прокурор наголошує, що, враховуючи вищевикладене, вбачаються всі визначені ч. 2 ст. 652 ЦК України умови для вжиття заходів щодо розірвання договору.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2026 позовну заяву Бериславської окружної прокуратури Херсонської області залишено без руху та встановлено прокурору строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.
25.03.2026 та 26.03.2026 до суду від керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 10513/26 та вх. № 10600/26), згідно з якими останнім такі недоліки усунуто.
Між тим, суддя Мостепаненко Ю.І. з 23.03.2026 по 15.04.2026 перебувала на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.04.2026 позовну заяву керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/879/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.04.2026 р. о 12:30.
20.04.2026 року до Господарського суду Одеської області від представника Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації - Соценко В.О. надійшла заява (вх. № 13619/26), згідно з якою останній просить суд забезпечити його участь у судовому засіданні, призначеному на 29.04.2026 о 12:30 по справі № 916/879/26, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2026 заяву Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 13619/26 від 20.04.2026) задоволено та постановлено проведення підготовчого судового засідання по справі № 916/879/26, яке призначене Господарським судом Одеської області на 29.04.2026 о 12:30 та всі наступні судові засідання, здійснювати в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку “EаsyCon” (доступ до системи за посиланням: vkz.court.gov.ua).
22.04.2026 року до Господарського суду Одеської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” - Пономаренко К.П. надійшла заява (вх. № 13979/26), згідно з якою останній просить суд забезпечити його участь у судовому засіданні, призначеному на 29.04.2026 о 12:30 по справі № 916/879/26, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 13979/26 від 22.04.2026) задоволено та постановлено проведення підготовчого судового засідання по справі № 916/879/26, яке призначене Господарським судом Одеської області на 29.04.2026 о 12:30 та всі наступні судові засідання, здійснювати в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (доступ до системи за посиланням: vkz.court.gov.ua). 
У судовому засіданні 29.04.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 916/879/26 на 20.05.2026 о 12:00 год.
04.05.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15217/26), відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Бериславської окружної прокуратури в інтересах Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” про розірвання Договору від 03.06.2021 року № 4-П на проведення робіт по об`єкту: “ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 – 45250000-4 – Будівництво заводів / установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)”. В обґрунтування поданих заперечень товариство вказує наступне.
Щодо відсутності правових підстав для розірвання договору у зв`язку з недоведеністю сукупності умов, необхідних для розірвання договору згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України, відповідач зазначає, що як неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постановах від
27.02.2018 року у справі № 910/5110/17, від 23.07.2019 року у справі № 910/13249/17, від 01.08.2020 року у справі № 910/16784/20, – застосування ст. 652 ЦК України є відображенням у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору. Існування одночасно чотирьох умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.
Так, товариство зазначає, що першою умовою є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Дійсно, як вказує відповідач, неможливо заперечити факт того, що сторони договору не могли передбачити виникнення обставин збройної агресії зі сторони російської федерації в Україні, а також тимчасову окупацію і подальші бойові дії на території, де мали виконуватися будівельні роботи за договором.
Друга умова, як зауважує товариство, – це умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення за всієї турботливості та обачності, які від неї вимагалися. В контексті спірних правовідносин відповідач зазначає, що сторони договору не могли усунути після виникнення за всієї турботливості та обачності причини, що зумовили собою ведення бойових дій російською федерацією.
Третьою необхідною умовою, за ствердженнями відповідача, є умова, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як вказує товариство, для встановлення цієї умови слід довести порушення еквівалентності у відносинах сторін, при цьому майнові інтереси сторін мають перебувати в збалансованому стані, а виконання договору за істотної зміни обставин може призвести до порушення цього балансу. На переконання товариства, фактор порушення співвідношення майнових інтересів сторін виступає не як суб`єктивний, а як об`єктивний критерій, фіксація якого здійснюється на підставі не стільки оцінки самими сторонами договору балансу своїх інтересів, скільки комплексного аналізу судом питання адекватності такої оцінки в умовах, що склалися.
Відносно четвертої умови за ч. 2 ст. 652 ЦК України – це умова про те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. За ствердженнями відповідача, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин, при цьому прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може випливати із самого характеру та змісту зобов`язання.
У той же час, за ствердженнями товариства, для застосування судом повноваження щодо розірвання договору в порядку ч. 2 ст. 652 ЦК України потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України, так і встановлення того, що розірвання договору не суперечить суспільним інтересам або не потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта цієї статті), тобто таке розірвання має бути обґрунтованим згідно з принципом “найменших негативних наслідків” для сторін договору. Подібні за змістом висновки наведені Верховним Судом у постановах від 12.09.2019 року у справі № 910/17469/18, від 19.11.2019 року у справі № 910/9859/18, від 25.02.2020 року у справі № 922/2279/19, від 19.07.2022 року у справі № 910/14155/21.
З урахуванням змісту позовної заяви та долучених до неї доказів, відповідач вважає, що прокуратурою не доведено наявну сукупність чотирьох умов, необхідних для розірвання договору згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України. Адже недоведеним є факт того, що виконання договору призвело б до порушення співвідношення майнових сторін договору та позбавило би позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.
Доводи прокуратури про те, що виконання договору є неможливим з огляду на відсутність бюджетних призначень на майбутні періоди, на думу відповідача, є неспроможними, адже по своїй суті є припущеннями щодо можливих порушень прав та інтересів, так само як недоведеними є аргументи прокуратури про нібито порушення бюджетного законодавства.
При цьому товариство додає, що невизначеність у майбутньому фінансуванні робіт за договором не може вважатися порушенням, а є лише проявом бюджетного процесу – розпис державного бюджету формується щорічно, і буде сформований у майбутніх періодах в подальшому.
Разом з цим відповідач зазначає, що прокуратурою не доведено факти нецільового використання бюджетних коштів чи перерахування їх без бюджетних асигнувань, в рамках виконання зобов`язань за договором, що могло б вказувати на порушення інтересів держави.
До того ж, як вказує відповідач, сторони неодноразово продовжували строк дії договору,
укладаючи додаткові угоди, з огляду саме на обставини ведення бойових дій на місці виконання будівельних робіт за договором. При цьому товариство додає, що відповідні додаткові угоди ніким не оскаржувалися, є дійсними та укладеними з дотриманням принципу свободи договору, а також засад справедливості, добросовісності та розумності. Так, зокрема, у преамбулі до додаткової угоди від 26.12.2024 року до договору сторони визначили, що з урахуванням обставин непереборної сили – введення воєнного стану, що унеможливлює виконання зобов`язань, згідно з п. 19.4 договору, сторони уклали вказану додаткову угоду, згідно з п. 1 якої домовились продовжити строк дії договору, із внесенням змін до додатку № 2 «Календарний план робіт» до договору. Так само строк дії договору змінювався і попередньо, згідно з повідомленнями про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-04-15-004013-a від 28.12.2022 року, від 26.12.2023 року, від 26.12.2024 року. Неодноразові продовження строку дії договору сторонами, на переконання відповідача, вказує на відсутність обставин порушення інтересів держави у зв`язку з дією договору. 
Крім того, відповідач додає, що між сторонами ведуться перемовини щодо укладення додаткової угоди до договору про зменшення договірної ціни, що також вказує про відсутність
між сторонами будь-яких спорів відносно зобов`язань за договором та відсутність порушені інтересів держави у зв`язку з дією договору. Так, відповідач звертався до позивача із проханням про укладення додаткової угоди до договору, викладеним у листі від 02.04.2026 року за вих. № 03-04, яким запропонував сформувати договірну ціну виключно на фактично виконані роботи на основі кошторису в межах фінансування, передбаченого у 2021 році. 
У відповідь на вказаний лист відповідача, як додає останній, позивачем направлено лист від 03.04.2026 року за вих. № 27-01-02-9-794/0/26/27-04, яким повідомлено про відсутність заперечень щодо укладання додаткової угоди з метою зменшення договірної ціни відповідно до обсягів виконаних будівельних робіт. Втім, як зазначено позивачем, з огляду на втрату документів, що були створені під час укладання та виконання договору, у тому числі актів приймання виконаних будівельних робіт, вбачається за необхідне проведення обстеження та складання висновку експертною організацією щодо відповідності обсягів виконаних робіт розміру здійснених платежів. Листом від 07.04.2026 року за вих. № 08-04 відповідачем повідомлено позивача про готовність здійснення замовлення та оплати послуг експертної організації з метою проведення обстеження об`єкта та підготовки експертного висновку щодо
відповідності обсягів виконаних робіт розміру здійснених платежів.
Таким чином, відповідач зазначає, що, зазначаючи про необхідність захисту інтересів держави, які полягають у “законному обігу бюджетних коштів, ефективному їх використанні, дотриманні цілей бюджетних процедур, своєчасному поверненні зайво сплачених бюджетних коштів, відшкодування збитків”, прокуратурою чітко не обґрунтовується, в чому саме полягає реальне порушення інтересів держави.
Звертаючись до суду з позовною заявою, як вказує відповідач, у даному випадку прокуратурою підміняються дискреційні повноваження позивача, який є стороною договору та уповноважений самостійно визначати, чи є доцільним та економічно виправданим виконання зобов`язань та використовувати бюджетні кошти в межах своїх повноважень. Таким чином, на переконання відповідача, прокуратура фактично заміщає собою позивача в частині виконання повноважень останнього, як учасника господарських правовідносин. Так, відповідач наголошує, що у даному контексті має значення те, що представником позивача в судовому засіданні, яке відбулося 29.04.2026 року, було зазначено, що позивач не підтримує позовну заяву про розірвання договору, що вказує на відсутність правових підстав для звернення прокуратурою до суду.
04.05.2026 року до господарського суду від Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 15346/26). Так, у поданих поясненнях департамент зазначає, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” укладено договір від 03 червня 2021 року № 4-П на проведення робіт на об`єкті: “ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (СРV за ДК 021:2015 – 45250000-4 - Будівництво заводів / установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)». Також позивач зазначає, що між сторонами договору щороку укладалися додаткові угоди та продовжено строк дії договору до 31 грудня 2025 року. При цьому позивач вказує, що будівництво на об`єкті було призупинено у зв`язку із введенням воєнного стану, перебуванням міста Берислав в зоні активних бойових дій, відсутністю бюджетних призначень. Як вказує позивач, у зв`язку із вторгненням військ рф у лютому місяці 2022 року на територію Херсонської області, довготривалою окупацією міста Херсон, розташуванням окупаційних військ у приміщеннях Адміністрації, постійними обстрілами міста, місцезнаходження більшості документів (справ), що стосуються діяльності Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації (замовником робіт) та створені до початку військової агресії, на сьогодні встановити неможливо. При цьому позивач зауважує, що доступ до приміщень Департаменту, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Ушакова, 47, є обмеженим, будівля розташована у центрі міста та перебування в ній є небезпечним для життя та здоров`я працівників Департаменту. Крім того, позивач зазначає, що Адміністрацією раніше не розглядалося питання розірвання договору саме з питань захисту інтересів держави. Так, позивач наголошує, що негативні наслідки у випадку розірвання договору, що був укладений до початку збройної агресії, призведе до додаткового навантаження на бюджет та збільшення витрат, а саме:
1) обов`язок зберігати об`єкт незавершеного будівництва, здійснити його консервацію до виділення фінансування та відновлення будівельних робіт перейдуть до замовника (Департаменту розвитку територій), що фінансується з бюджету;
2) ризик випадкового знищення/пошкодження об`єкта незавершеного будівництва також перейде до замовника з моменту розірвання договору про закупівлю будівельних робіт. Враховуючи воєнний стан та постійні обстріли міста Херсон, імовірність пошкодження об`єктів значна.
3) ще однією підставою не розірвання договору є положення розділу 14 “Гарантійні строки якості закінчених робіт (експлуатації об`єкта будівництва) та порядок усунення виявлених недоліків (дефектів)” договору, які передбачать, що підрядник гарантує якість виконаних робіт та зобов`язаний усунути їх недоліки протягом 10 (десяти) років. 
Допустимо, як вказує позивач, Департаментом був розірваний договір у 2022 році, в такому випадку, за час дії правового режиму воєнного стану (неможливості проводити будівельні роботи) та відсутності фінансування у поточному році, до грудня 2025 року спливе три роки гарантійного строку.
Саме тому, як стверджує позивач, з метою економії бюджетних коштів, розірвання договірних відносин під час дії правового режиму воєнного стану є недоцільним. На думку позивача, враховуючи відсутність примірників актів приймання - передачі виконаних будівельних робіт та виконавчої документації у позивача, розірвання договору, припинення зобов`язань підрядника (відповідача) може призвести до порушення інтересів держави, захист яких і здійснює Департамент. При цьому позивач вказує, що у січні місяці відповідачем (ТОВ “Левміськбуд”) ініційоване питання щодо внесення змін до договору та приведення договірної ціни у відповідність до обсягів виконаних робіт, при цьому Департаментом у відповідь повідомлено про відсутність заперечень щодо укладання додаткової угоди з метою зменшення договірної ціни відповідно до обсягів виконаних будівельних робіт. Але, враховуючи втрату документів, що були створені під час укладання та виконання договору підряду, у тому числі актів приймання виконаних будівельних робіт, позивач наголосив на необхідності проведення обстеження та складання висновку експертною організацією щодо відповідності обсягів виконаних робіт розміру здійснених платежів. У зв`язку із відсутністю у Департаменту можливості замовити та оплатити послуги експертної організації (відсутністю відповідної бюджетної програми) позивач просив розглянути питання замовлення та оплати вартості послуг експертної організації у найкоротші строки. Також позивачем повідомлено про готовність спільного обстеження об`єкта будівництва та контактні дані представника Департаменту. Як додає позивач, відповідачем повідомлено про згоду на уточнення виконаних обсягів робіт та їх
вартості, проведенні експертизи та здійсненню пошуку експертної організації, що забезпечить проведення експертного обстеження в умовах активних бойових дій та небезпечних для життя та здоров`я. 
Таким чином, позивач наголошує, що сторонами договору від 03 червня 2021 року № 4-П на проведення робіт на об`єкті: “ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (СРV за ДК 021:2015 – 45250000-4 - Будівництво заводів /установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)” наразі ведуться перемовини про розірвання договору за згодою сторін.
11.05.2026 року від керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшла до господарського суду відповідь на відзив (вх. № 16267/26), в якій прокурор просить позовні вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі.
Щодо відсутності правових підстав для розірвання договору у зв`язку з недоведеністю сукупності умов, необхідних для розірвання договору згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України, прокурор вказує, що Бериславською окружною прокуратурою підготовлено заяву про зміну та доповнення підстав позовної заяв в порядку ст. ст. 46, 55, 169 ГПК України згідно положень ст. 607 ЦК України, у зв`язку з чим відповідь на заперечення відповідача стосовно підстав для розірвання договору № 4-П згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України окружною прокуратурою не надаються.
Стосовно тверджень відповідача щодо підміни прокуратурою дискреційних повноважень позивача, не підтримання позовної заяви про розірвання договору, що вказує на відсутність правових підстав для звернення прокуратурою до суду, прокурор зазначає, що у даному випадку порушенням інтересів держави є те, що має місце наявність як юридичних, так і фактичних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором № 4-П. Водночас, як вказує прокурор, незважаючи на неможливість виконання зобов`язань, які виникли не з вини сторін договору, відсутність фінансування на виконання робіт за договором та відсутності державних інтересів у подальшій дії договору, замовником рішення про його розірвання не приймається. Крім цього, прокурор зазначає, що відмова органу від позову свідчить про його неналежну поведінку або бездіяльність щодо захисту державних інтересів, що й стало підставою для пред`явлення прокурором позову, при цьому при встановленні бездіяльності уповноваженого органу та пред`явлення позовної заяви в інтересах держави, прокурор набуває самостійного процесуального статусу. Так, прокурор вказує, що оскільки прокурор діє як самостійний учасник процесу (хоча і в інтересах держави в особі органу), його право на підтримку позову не залежить від зміни настрою чи волі посадових осіб цього органу, у разі, якщо позов подається в інтересах органу, цей орган набуває статусу позивача. Однак, якщо цей позивач відмовляється від захисту інтересів, прокурор не втрачає своїх повноважень, оскільки він захищає не приватний інтерес конкретної установи, а публічний інтерес держави.
Відтак, заперечення, викладені відповідачем у відзиві, Бериславською окружною прокуратурою Херсонської області не визнаються у повному обсязі.
15.05.2026 р. від керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшла до господарського суду заява про зміну та доповнення підстав позовної заяви у справі № 916/879/26 (в порядку ст. ст. 46, 55, 169 ГПК України) (вх. № 16925/26), в якій прокурор вказує, що про наявність юридичних та фактичних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, свідчать викладені у позовній заяві аргументи щодо: законодавчих обмежень та фактичної відсутності будь-якого доступу до м. Берислав Херсонської області, переміщення на територію, де постійно ведуться активні бойові дії товарів, робіт та послуг, а також здійснення на такій території господарської діяльності (а.с. 5-9 позовної заяви); неможливості приймання-передачі виконаних робіт за договором та проведення будь-яких розрахунків на підставі таких актів (а.с. 9-12 позову); неможливості виконання зобов`язань внаслідок законодавчих обмежень та фактичної відсутності фінансування за договором (а.с. 12-17 позову). При цьому всі вищевказані обставини та, як наслідок, неможливість виконання зобов`язань, за ствердженнями прокурора, виникли після укладання договору та виникнення зобов`язань за ним. Як вказує прокурор, між зазначеними обставинами та фактичною неможливістю виконання умов зобов`язань наявний причинний зв`язок, оскільки до їх виникнення зобов`язання за договором виконувались, а їх виникнення унеможливило як юридично так і фактично виконання зобов`язань за договором. При цьому прокурор зазначає, що жодна із сторін не відповідає за виникнення зазначених обставин, оскільки вищевказані обставини, які унеможливили виконання зобов`язань, виникли не з вини сторін договору. Враховуючи викладене, прокурор вважає за необхідне змінити підстави позову в частині правової підстави для розірвання договору шляхом доповнення підстав позовної заяви положеннями ст. 607 Цивільного кодексу України.
Вказана заява керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області залишена судом без розгляду, про що зазначено у протоколі судового засідання від 10.06.2026 р.
20.05.2026 р. до господарського суду від керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшла заява про зміну та доповнення підстав позовної заяви у справі № 916/879/26 (в порядку ст. ст. 46, 55, 169 ГПК України) (вх. № 17542/26), відповідно до якої прокурор просить суд прийняти заяву про зміну підстав позовної заяви у справі № 916/283/26, керуючись положеннями ст. 607 Цивільного кодексу України; врахувати під час розгляду позовної заяви у справі № 916/879/26 положення цієї заяви, викладені у абзацах 1-9 сторінки 3 та абзаці 7 сторінки 4 заяви щодо зміни обґрунтування підстав позовних вимог; заяву про зміну та доповнення підстав позовної заяви у справі № 916/283/26 шляхом їх доповнення положеннями ст. 607 Цивільного кодексу України від 15.05.2026 вихідний № 50-820-25 не розглядати, врахувати при розгляді справи дану заяву. У поданій заяві прокурор вважає за необхідне змінити підстави позову, керуючись положеннями ст. 607 Цивільного кодексу України. Так, прокурор вказує, що обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання (п. 48 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2023 у справі № 910/18432/21; постанова ВСУ від 11.10.2029 № 910/3319/18). При цьому прокурор зазначає, що згідно з даними системи “Прозорро” строк дії договору продовжено через документально підтверджені об`єктивні обставини, а саме: у зв`язку з веденням воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, та продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, у зв`язку з об`єктивними обставинами, а саме ведення бойових дій у місті, де знаходився об`єкт будівництва, що спричинило неможливість своєчасного виконання повного обсягу передбачених договором зобов`язань виконавцем, сторони дійшли взаємної згоди та вирішили продовжити строк дії договору та строк виконання зобов`язань за договором до 31.12.2023. З аналогічних підстав, як вказує прокурор, продовжено строк дії договору № 4-П відповідно до додаткової угоди від 26.12.2024 №3 до 31.12.2025. Таким чином, за ствердженнями прокурора, з відповідей Херсонської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту розвитку територій Херсонської ОДА, а також документів закупівлі, вбачається фіксування перебуванням міста Берислав, як місця проведення будівництва, в зоні активних бойових дій. Також прокурор вказує, що на момент виникнення обставин, які спричинили неможливість виконання зобов`язань, а саме у 2022-2023 роках, зобов`язання за договором вже існували та були чинними, а між зазначеними обставинами та фактичною неможливістю виконання умов зобов`язань наявний причинний зв`язок, оскільки до їх виникнення зобов`язання за договором виконувались, а їх виникнення унеможливило як юридично так і фактично виконання зобов`язань за договором. При цьому жодна із сторін не відповідає за виникнення зазначених обставин, оскільки вищевказані обставини, які унеможливили виконання зобов`язань, виникли не з вини сторін договору. Беручи до уваги викладене, прокурор вважає за необхідне змінити підстави позову в частині правової підстави для розірвання договору шляхом врахування підстав позовної заяви, керуючись положеннями ст. 607 Цивільного кодексу України.
Вказана заява керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області про зміну підстав позовної заяви від 20.05.2026 прийнята судом до розгляду в редакції позовних вимог, викладених в останній, про що зазначено у протоколі судового засідання від 10.06.2026 р.
У судовому засіданні 20.05.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 916/879/26 на 10.06.2026 о 15:00 год.
08.06.2026 року від Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації надійшли до господарського суду додаткові пояснення у справі (вх. № 19817/26), в яких позивач додатково зазначає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом, а розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 4 частини другої статті 129 Конституції України).
Що стосується тверджень прокуратури у позовній заяві про неможливість подальшого виконання договірних зобов`язань за укладеним договором в межах узгодженої договірної ціни та посилання на Настанову з визначення вартості будівництва, розрахунки інфляції та заробітної плати позивач повідомляє, що договір укладено з твердою договірною ціною. При цьому позивач вказує, що станом на день подання позову сторонами договору врегульовувалося питання звіряння взаєморозрахунків та віднаходилася можливість здійснити перевірку обсягів виконаних робіт та сум оплати саме з метою захисту інтересів держави та недопущення порушення бюджетного законодавства. З причини знаходження міста Берислав, місця проведення робіт, у зоні активних бойових дій (згідно наказу Мінрозвитку № 376 від 28.02.2025р. “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”) та враховуючи відсутність можливості безпечного перебування на територій місця проведення робіт, що підтверджується також і інформацією, що оприлюднюється на сайті Херсонської обласної державної адміністрації за посиланням - Інформація щодо ворожих обстрілів Херсонської області з 01.04.2026 по 30.04.2026 | Херсонська обласна державна адміністрація, розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 18.09.2023р. № 588 (додається) про необхідність евакуації родин з дітьми з міста Берислав, за ствердженнями департаменту, строк договору подовжується.
Також позивач додає, що Департамент під час здійснення повноважень неухильно дотримується принцип ефективності та результативності, відповідно до якого при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів. А також, як вказує позивач, належним чином виконуються завдання та здійснюється захист інтересів держави. Між тим позивач зазначає, що протягом часу дії договору підрядником (відповідачем) не було повідомлено позивача про настання непередбачуваних обставин (форс-мажору) належним чином, тож підрядник повинен буде виконати роботи за ціною, що погоджена сторонами під час укладання договору. У випадку ж задоволення позовних вимог прокурора, на переконання позивача, існує ризик порушення інтересів держави, оскільки в такому разі зобов`язання між сторонами буде припинено, а враховуючи, що замовник (позивач) позбавлений можливості перевірити стан об`єкту будівництва, він буде переданий у фактичному стані. Як зауважує позивач, після завершення активних бойових дій у місті Берислав та покращення безпекової ситуації вірогідно, що під час обстеження стану об`єкта будівництва буде виявлено пошкодження, які замовник робіт (позивач) повинен буде усунути за бюджетні кошти, а тому подовження строку дії договору до завершення активних бойових дій у місті Берислав надасть можливість позивачу звернутися до підрядника з вимогою про відновлення стану об`єкта будівництва, що існував до тимчасового зупинення робіт, відшкодування збитків тощо. Таким чином, департамент наголошує, що необхідність у представленні інтересів Департаменту та захисті інтересів держави прокуратурою відсутня, а позивач не вважає за необхідне розривати договір від 03 червня 2021 року № 4-П з Товариством з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд”.
09.06.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” надійшли до господарського суду заперечення на заяву Бериславської окружної прокуратури Херсонської області про зміну та доповнення підстав позовної заяви у справі № 916/879/26 (вх. № 19974/26), в яких товариство вказує, що прокуратурою не зазначено, яким чином мають між собою співвідноситися підстави позову щодо припинення зобов`язання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає – згідно зі ст. 607 ЦК України, та у зв`язку з істотною зміною обставин – згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України. В той же час, як вказує позивач, визначені прокуратурою підстави позову не залежать одна від одної та ніяк не співвідносяться між собою як загальне та спеціальне. При цьому товариство вказує, що застосування норми ст. 607 ЦК України не повинно підміняти собою істотну зміну обставин згідно зі ст. 652 ЦК України або доповнювати її, з огляду на що прокуратурою фактично наведено обидві підстави позову для того, щоб суд у справі № 916/879/25 обрав, яка норма є більш застосовною до спірних правовідносин, адже визначені підстави позову є взаємозамінними, не підлягають одночасному застосуванню.
Крім того, відповідач зазначає, що норма ст. 607 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, адже для застосування ст. 607 ЦК України має бути абсолютна та остаточна неможливість виконання договірних зобов`язань, а не тимчасові складнощі чи перешкоди у їх виконанні. Так, відповідач вказує, що у постанові від 11.10.2019 року у справі № 910/3319/18 Верховний Суд визначив критерії застосування ст. 607 ЦК України: 1) обставини повинні спричиняти саме неможливість виконання, а не його ускладнення; 2) обставини можуть бути юридичними або фактичними, але за них не повинна відповідати жодна зі сторін договору. Натомість, за ствердженнями відповідача, прокуратурою не доведено факт того, що договірні зобов`язання за договором буде неможливо виконати в подальшому – не обґрунтовано та не підтверджено доказово обставини того, що зобов`язання з виконання будівельних робіт буде неможливо виконати. Разом з цим, як зазначає відповідач, після закінчення воєнного стану або його після його припинення, у разі чинності договору виконання визначених договором зобов`язань з будівництва по об`єкту: “ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 – 45250000-4 – Будівництво заводів / установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури) буде продовжене.
Між тим товариство вказує, що у своїй заяві про зміну та доповнення підстав позову прокуратура посилається на лист позивача від 19.11.2025 року за вих. № 01-01-68-13075/0/25/27, проте, зміст такого листа додатково вказує на відсутність підстав для припинення зобов`язання за ст. 607 ЦК України – самим позивачем, як стороною договору, підтверджується можливість виконання зобов`язань за договором. До того ж, як зазначає відповідач, сторони неодноразово продовжували строк дії договору, укладаючи додаткові угоди, з огляду саме на обставини ведення бойових дій на місці виконання будівельних робіт за договором, при цьому відповідні додаткові угоди ніким не оскаржувалися, є дійсними та укладеними з дотриманням принципу свободи договору, а також засад справедливості, добросовісності та розумності.
Звертаючись до суду з позовною заявою, у даному випадку, на переконання відповідача, прокуратурою підміняються дискреційні повноваження позивача, який є стороною договору та уповноважений самостійно визначати, чи є доцільним та економічно виправданим виконання зобов`язань та використовувати бюджетні кошти в межах своїх повноважень. 
10.06.2026 року до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” надійшли заперечення на заяву Бериславської окружної прокуратури Херсонської області про зміну та доповнення підстав позовної заяви у справі № 916/879/26 (вх. № 20144/26), в яких відповідач додатково зазначає, що категорії “припинення зобов`язання” та “розірвання договору” співвідносяться між собою таким чином: розірвання договору завжди призводить до припинення договірних зобов`язань, але припинення зобов`язання не означає розірвання договору. Так, відповідач вважає, що обраний прокуратурою спосіб захисту – розірвання договору є неналежним, з огляду на визначену прокуратурою підставу позову – припинення зобов`язання неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, оскільки ст. 607 ЦК України не передбачає собою розірвання договору, в той час як поняття припинення зобов`язання не ототожнюється з поняттям розірвання договору.
У судовому засіданні 10.06.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі на 24.06.2026 о 14:00 год.
16.06.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) (вх. № 21015/26).
24.06.2026 року від керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшло до господарського суду клопотання про витребування доказів (вх. № 21937/26), згідно з яким прокурор просить суд витребувати від Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації належним чином завірені копії додаткових угод про внесення змін до договору на проведення робіт від 03.06.2021 № 4-П згідно закупівлі UA-2021- 04-15-004013-a від 28.12.2022 № 1, від 26.12.2023 № 2, від 26.12.2024 № 3 та від 17.12.2025 № 4.
Так, розглянувши вказане клопотання керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області про витребування доказів, суд відмовив у його задоволенні, з огляду на порушення вимог ст.ст. 80, 81 ГПК України стосовно строків звернення із таким клопотанням, про що зазначено у протоколі судового засідання від 24.06.2026 р.
У судовому засіданні 24.06.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до розгляду по суті у судовому засіданні на 15.07.2026 о 16:00 год. 
В судовому засіданні 15.07.2026 р. судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.
Щодо наявності підстав у прокурора звертатися з позовом, господарський суд зазначає наступне.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
При цьому обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру”, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.
Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Водночас, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття інтереси держави, визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.
Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”).
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Сама по собі обставина не звернення позивача/позивачів з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом/органами своїх функцій із захисту інтересів держави.
При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.
У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві права? передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
При цьому на сьогодні однозначною є практика ЄСПЛ, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.
Отже, з урахуванням вище викладеного, у розумінні положень статей 73, 76, 77 ГПК України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.
Господарський суд звертає увагу на те, що саме лише посилання прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (відповідний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
Як вбачається з матеріалів справи, листом № 50-3730ВИХ-25 від 18.09.2025 Бериславська окружна прокуратура звернулася до Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації, в якому повідомила про виявлені порушення законодавства, які мають місце на території району, а також просила надати інформацію стосовно договору № 4-П від 03.06.2021 р.
У подальшому, як убачається з матеріалів справи, листом від 23.09.2025 № 27-04-6-2305/0/2527-04 Департамент розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації повідомив Бериславську окружну прокуратура про те, що запитувана документація знаходилася в службовому приміщенні Департаменту розвитку територій за адресою: м. Херсон, проспект Незалежності, 47, однак під час окупації будівля була захоплена армією рф, всі документи були знищені або викрадені, на сьогодні доступ до приміщень обмежений, перебування в будівлі небезпечне для життя та здоров`я. При цьому Департамент зауважив, що з причин відсутності документі про проведені розрахунки та актів приймання виконаних будівельних робіт в умовах активних бойових дій та окупації більшої частини області, департамент не має можливості забезпечити проведення обстеження (експертизи) для встановлення кількості та вартості виконаних робіт, прийняття рішення про наявність/відсутність завданих збитків. Саме з цих причин, як зазначив Департамент, адміністрацією направлено запит до Херсонської обласної прокуратури з метою забезпечення належного захисту інтересів держави та проханням надати роз`яснення чи потребує дана ситуація процесуального реагування з боку органів прокуратури в межах наданих їм повноважень. 
Листом № 50-4499ВИХ-25 від 12.11.2025 Бериславська окружна прокуратура звернулася до Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації, в якому просила надати інформацію стосовно договору № 4-П від 03.06.2021 р., а саме: факти настання форс-мажорних обставин; обсяги робіт, які виконано підрядником за договором, упродовж 2022-2025 років; виконання зобов`язань за вчиненим правочином щодо збереження об`єкту будівництва; наявність державного інтересу в продовженні строку дії договору; надати копії додаткових угод до договору.
При цьому у листі від 19.11.2025 р. за вих. № 01-01-68-13075/0/25/27 Херсонська обласна військова адміністрація повідомила Бериславську окружну прокуратуру про те, що адміністрацією належним чином виконуються завдання та здійснюється захист інтересів держави, тож необхідність у представництві в суді законних інтересів держави відсутня.
У подальшому, як встановлено судом, листом від 19.12.2025 р. за вих. № 50-5077ВИХ-25 Бериславська окружна прокуратура звернулася до Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації, в якому просила надати інформацію стосовно договору № 4-П від 03.06.2021 р.
Так, Департамент розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації у листі від 15.01.2026 р. зазначив Бериславській окружній прокуратурі, що питання розірвання договору № 4-П від 03.06.2021 р. не розглядалося саме з питань захисту інтересів держави, а також вказано про негативні наслідки такого розірвання. При цьому департамент вказав, що ним належним чином виконуються завдання та здійснюється захист інтересів держави, тож необхідність у представництві в суді законних інтересів держави відсутня. 
Таким чином, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” Бериславською окружною прокуратурою відповідним листом за № 50-540ВИХ-2650-820-25 від 04.02.2026 повідомлено Департамент розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації про виявлені порушення під час виконання та продовження строку дії договору від 03.06.2021 Мо 4-П, а також повідомлено, що Бериславською окружною прокуратурою Херсонської області в інтересах Департаменту розвитку територій Херсонської ОДА буде заявлено позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” щодо захисту державних інтересів у спірних правовідносинах.
З огляду на зазначене, господарський суд доходить висновку про наявність підстав представництва прокурором інтересів держави у даній справі та дотримання ним вимог ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Щодо суті позовних вимог суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, у Протоколі затвердження річного плану закупівель UA-P-2021-04-15-012233-b від 15.04.2021 визначено, що до річного плану закупівель замовника – Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації включено відкриті торги із закупівлі за предметом “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 - 45250000-4 - Будівництво заводів І установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури), код ДК 021:2015 – 45250000-4, із очікуваною вартістю 24 724 783,00 грн. та орієнтовним початком проведення закупівлі у квітні 2021 року. 
Так, 15.04.2021 Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації в електронній системі закупівель опублікувано оголошення стосовно проведення відкритих торгів із закупівлі робіт: ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 - 45250000-4 - Будівництво заводів І установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)” (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2021-04-15-004013-а).
Так, замовником – Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації в електронній системі закупівель оприлюднено повідомлення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем процедури відкритих торгів UА-2021-04-15-004013-а – ТОВ “Левміськбуд”. 
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 03 червня 2021 року між Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації (замовник) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” (підрядник) було укладено договір № 4-П на проведення робіт по об`єкту: “ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)”, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт, пов`язаних з будівництвом комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту). Об`єкт робіт: ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 - 45250000-4 - Будівництво заводів І установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури). Місце знаходження об`єкту - м. Берислав, за межами населеного пункту.
Згідно з п.п. 1.3, 1.4 договору від 03.06.2021 р. склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектно-кошторисною документацією. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі будівництва у разі внесення змін до проектної документації у порядку, зазначеному у п. 53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р. № 668 (зі змінами та доповненнями) (далі - Загальні умови).
Положеннями п. 2.1 договору від 03.06.2021 р. визначено, що початок та закінчення робіт, зазначених у п. 1.2 договору, визначається календарним планом (Додаток 2), який є невід`ємною частиною договору, та графіком виконання робіт та з дня виконання замовником зобов`язань щодо: передачі проектної документації; передачі дозвільної документації; надання будівельного майданчика та/або фронту робіт.
Одночасно із остаточним завершенням робіт (наданням замовнику на розгляд та підпис останнього акту виконаних робіт за формою КБ-2в, КБ-3) підрядник зобов`язаний передати замовнику всю виконавчу документацію по об`єкту, що оформлюється відповідним актом приймання (п. 2.2 договору від 03.06.2021 р.).
Пунктом 2.4 договору від 03.06.2021 р. сторони погодили, що строки виконання робіт (будівництва об`єкта) можуть змінюватися із внесенням відповідних змін у договір у разі виникнення обставин, передбачених п. 19 Загальних умов.
За умовами п. 2.5 договору від 03.06.2021 р. замовник може у разі необхідності прийняти рішення про уповільнення, зупинення або прискорення виконання робіт (будівництва об`єкта) із внесенням у встановленому порядку змін у договір, у тому числі до календарного графіка виконання робіт, договірної ціни тощо.
У п. 3.1 договору від 03.06.2021 р. визначено, що договірна ціна робіт визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною договору (Додаток 1), і складає 24 436 706,00 грн. (двадцять чотири мільйони чотириста тридцять шість тисяч сімсот шість грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ 4 072 784,33 грн. (чотири мільйони сімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят чотири грн. тридцять три коп.). Склад витрат за договірною ціною і методика її складання визначається діючими на даний момент “Правилами визначення вартості будівництва” ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, затвердженими Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 р. № 293.
Відповідно до п. 3.2 договору від 03.06.2021 р. уточнення твердої договірної ціни здійснюється у разі виникнення обставин, передбачених у п. 24 Загальних умов та у порядку, визначеному Державними будівельними нормами та іншими законодавчими актами в галузі будівництва та містобудування.
Згідно з п. 4.1 договору від 03.06.2021 р. ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта до його прийняття замовником несе підрядник, крім випадків виникнення ризику внаслідок обставин, що залежали від замовника. Сторони регулюють свої зобов`язання, пов`язані з цим ризиком, із урахуванням положень Загальних умов.
Положеннями п. 4.2 договору від 03.06.2021 р. визначено, що підрядник зобов`язаний негайно повідомити замовника про обставини, що загрожують знищенню або пошкодженню об`єкта будівництва, ризик якого несе замовник, після одержання повідомлення замовник повинен надати підряднику відповідне рішення.
У разі необхідності сторони мають право внести відповідні зміни до умов договору у зв`язку з появою цих обставин (п. 4.3 договору від 03.06.2021 р.).
Пунктом 4.4 договору від 03.06.2021 р. сторони погодили, що повідомлення про пошкодження об`єкта будівництва, відповідальність за виникнення якого несе підрядник, надсилається замовнику, а замовник після одержання повідомлення надає підряднику відповідне рішення.
За умовами п. 4.5 договору від 03.06.2021 р. пошкодження підлягає усуненню підрядником у строки, узгоджені сторонами із урахуванням його складності та обсягів. Підрядник повідомляє замовника про вжиті заходи.
У п. 9.1 договору від 03.06.2021 р. визначено, що замовник за актом передає підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) та всю дозвільну документацію після підписання договору.
Відповідно до п. 9.2 договору від 03.06.2021 р. підрядник забезпечує виконання робіт згідно з календарним графіком, який він надає замовнику на узгодження під час підписання договору.
Згідно з п. 10.4 договору від 03.06.2021 р. замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконання робіт відповідно до частини першої статті 849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому договором.
Положеннями п. 11.1 договору від 03.06.2021 р. визначено, що джерелом фінансування робіт (будівництва об`єкта) є кошти державного та місцевого бюджетів. 
Фінансування об`єкта у 2021 році здійснюється за рахунок коштів державного фонду регіонального розвитку у сумі 9 642 531,00 грн. (дев`ять мільйонів шістсот сорок дві тисячі п`ятсот тридцять одна грн. 00 коп.) та співфінансування з місцевого бюджету у сумі 2 575 577,00 грн. (два мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят сім грн. 00 коп.) по мірі їх надходження відповідно до порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1764. 
Фінансування об`єкта у 2022 році здійснюється за рахунок коштів державного фонду регіонального розвитку у сумі 9 652 692,00 грн. (дев`ять мільйонів шістсот п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто дві грн. 00 коп.) та співфінансування з місцевого бюджету у сумі 2 565 906,00 грн. (два мільйони п`ятсот шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот шість грн. 00 коп.) по мірі їх надходження відповідно до порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1764.
Пунктом 11.2 договору від 03.06.2021 р. сторони погодили, що зобов`язання сторін щодо фінансування визначаються положеннями Загальних умов та планом фінансування робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток 3).
Розрахунки за виконані роботи здійснюються із урахуванням положень Загальних умов на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) (далі - Акт) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) (далі - Довідка). Підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, готує Акт і Довідку і подає їх разом з виконавчою документацією для підписання замовнику. Замовник підписує подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт або обґрунтовує причини відмови їх підписання (п.п. 12.1, 12.2, 12.3 договору від 03.06.2021 р.).
За умовами п. 12.4 договору від 03.06.2021 р. вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається в межах вартості робіт, передбачених твердою договірною ціною, із урахуванням виконаних обсягів робіт та їх вартості за одиницю виміру.
У п. 12.7 договору від 03.06.2021 р. визначено, що замовник здійснює оплату виконаних робіт за договором після підписання Акту та Довідки при наявності бюджетного фінансування. Обов`язок замовника щодо сплати (розрахунків) за цим договором виникає тільки за умови наявності відповідного бюджетного призначення (згідно з частиною 1 статті 23 Бюджетного кодексу України) та наявності коштів на реєстраційному рахунку замовника. Всі виплати здійснюються після отримання Замовником відповідних бюджетних призначень. У разі затримки бюджетного фінансування та/або нездійснення платежів не з вини замовника, оплата за виконані роботи здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання замовником відповідного бюджетного фінансування та/або можливості здійснити платежі. У разі зміни бюджетного фінансування замовника, він письмово повідомляє про це підрядника.
Відповідно до п. 13.1 договору від 03.06.2021 р. приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) здійснюється відповідно до вимог Загальних умов та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.
Згідно з п. 13.2 договору від 03.06.2021 р. недоліки у виконаних роботах, виявлені в процесі приймання-передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва), які виникли з вини підрядника, повинні бути усунуті підрядником протягом строків, визначених замовником. Якщо підрядник не бажає чи не може усунути ці недоліки, замовник може попередити підрядника про порушення ним своїх зобов`язань і, якщо підрядник без затримки не вживе необхідних заходів для виправлення ситуації, може усунути недоліки своїми силами або із залученням третіх осіб за рахунок підрядника.
Положеннями п.п. 17.1, 17.2 договору від 03.06.2021 р. визначено, що зміна або розірвання договору будуть здійснюватися із урахуванням положень Загальних умов. Зміна договору здійснюється шляхом зміни або доповнення його умов за ініціативою будь-якої сторони на підставі додаткової угоди. 
Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
- покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;
- продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;
- узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);
- зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;
- зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Додаткова угода є невід`ємною частиною договору (п. 17.3 договору від 03.06.2021 р.).
Пунктом 17.4 договору від 03.06.2021 р. сторони погодили, що замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір, надіславши повідомлення підряднику, у разі: прийняття рішення про припинення будівництва, в тому числі шляхом консервації або ліквідації незавершеного будівництва; якщо підрядник за своєї вини не розпочав виконання робіт протягом семи днів з дня, коли він повинен згідно з договором розпочати їх виконання; якщо підрядник не береться своєчасно за виконання договору або виконує роботу настільки повільно, що закінчення її у визначений строк стає явно неможливим; підрядник виконав роботи з істотними недоліками і не забезпечив їх усунення у визначений замовником строк; підрядник допустив недоліки (дефекти), які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником.
За умовами п. 17.5 договору від 03.06.2021 р. підрядник має право ініціювати розірвання договору у разі якщо замовник: не забезпечує виконання своїх договірних зобов`язань щодо строків передачі будівельного майданчика (фронту робіт), проектної документації або устаткування і це не дозволяє підряднику виконувати договірні зобов`язання; не приймає рішення щодо усунення залежних від нього обставин, які загрожують міцності або придатності робіт, їх відповідності проекту.
У п. 17.6 договору від 03.06.2021 р. визначено, що у разі розірвання договору в зв`язку з припиненням будівництва замовник оплачує підряднику роботи, виконані на момент розірвання договору.
Відповідно до п.п. 18.1, 18.2, 18.3 договору від 03.06.2021 р. строком дії договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набуває чинності з моменту його укладання, у частині зобов`язань щодо будівництва об`єкта діє до 31.12.2022 р., у інших частинах до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно з п. 19.1 договору від 03.06.2021 р. сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору внаслідок подій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні запобігти їм розумними заходами (форс-мажор).
Положеннями п. 19.2 договору від 03.06.2021 р. визначено, що при настанні і припиненні вказаних у підпункті 19.1 пункту 19 цього договору обставин сторона, яка довідалася або повинна була довідатися про цей факт, повідомляє іншу сторону протягом трьох діб, додавши відповідне підтвердження (свідоцтво, видане торговельно-промисловою палатою, є достатнім підтвердженням наявності і тривалості дії непереборної сили).
За відсутності своєчасного повідомлення винна сторона зобов`язана відшкодувати іншій стороні збитки, заподіяні іншій стороні неповідомленням або невчасним повідомленням про настання обставин непереборної сили (п. 19.3 договору від 03.06.2021 р.).
Пунктом 19.4 договору від 03.06.2021 р. сторони погодили, що настання форс-мажорних обставин збільшує термін виконання договору на період їх дії.
Розділом 21 договору від 03.06.2021 р. передбачені додатки до нього, а саме:
- 21.1 Додаток 1 - Договірна ціна.
- 21.2 Додаток 2 - Календарний графік виконання робіт.
- 21.3 Додаток 3 - Графік фінансування.
Також із матеріалів справи вбачається, що сторонами погоджено та підписано додатки до договору, а саме: додаток № 1 – “Договірна ціна на будівництво ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 - 45250000-4 - Будівництво заводів І установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)”, що здійснюється в 2021 році”; додаток № 2 – “Календарний план робіт; додаток № 3 – “Графік фінансування робіт по об`єкту: ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 - 45250000-4 - Будівництво заводів І установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)”.
При цьому 03.06.2021 р. сформовано звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-04-15-004013-а, в якому зазначено наступне:
- назва предмета закупівлі: ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 - 45250000-4 - Будівництво заводів І установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури)”;
- місце виконання робіт: 74300, Херсонська область, м. Берислав, за межами населеного пункту;
- строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: до 31.12.2022 року;
- кількість учасників закупівлі: 6 – ТОВ “Теплогазмережа”, ПрАТ “Барський машинобудівний завод”, ТОВ “Ваді 2012”, ТОВ “Левміськбуд”, ТОІ “ПМК №132”, ТОВ “Хаммель-Україна”;
- дата укладення договору: 03.06.2021 року;
- сума, визначена в договорі про закупівлю: 24 436 706,00 грн.;
- найменування учасника, з яким укладено договір про закупівлю: ТОВ “Левміськбуд”.
При цьому із матеріалів справи вбачається, що замовником – Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації в електронній системі закупівель оприлюднено повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-04-15-004013-а, згідно з яким: дата внесення змін до договору про закупівлю: 28.12.2022; номер додаткової угоди: 3; опис змін, що внесені до істотних умов договору: у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 р., та продовженням строку дії воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 р. № 757/2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 р., у зв`язку з об`єктивними обставинами, а саме ведення бойових дій у місті, де знаходився об`єкт будівництва, що спричинило неможливість своєчасного виконання повного обсягу передбачених договором зобов`язань виконавцем, сторони дійшли взаємної згоди та вирішили продовжити строк дії договору та строк виконання зобов`язань за договором до 31.12.2023 року.
Крім того, із матеріалів справи вбачається, що замовником – Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації в електронній системі закупівель оприлюднено повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-04-15-004013-а, згідно з яким: дата внесення змін до договору про закупівлю: 26.12.2023; номер додаткової угоди: 2; опис змін, що внесені до істотних умов договору: подовження строку дії договору.
Між тим із матеріалів справи вбачається, що замовником – Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації в електронній системі закупівель оприлюднено повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-04-15-004013-а, згідно з яким: дата внесення змін до договору про закупівлю: 26.12.2024; номер додаткової угоди: 3; опис змін, що внесені до істотних умов договору: продовження строку дії договору на наступний рік.
Також судом встановлено, що 26 грудня 2024 року між Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації (замовник) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Левміськбуд” (підрядник) було укладено додаткову угоду 1 до договору № 4-П від 03.06.2021 р., відповідно до п.п. 1, 2 якої сторони домовились продовжити строк дії договору від 03.06.2021 № 4-П і викласти в такій редакції пп. 18.2 договору: “18.2. Договір набуває чинності з моменту його укладання, у частині зобов`язань щодо будівництва об`єкта діє до 31.12.2025 р., у інших частинах до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору”. Викласти Додаток № 2 “Календарний план робіт” до договору у новій редакції (додається).
У подальшому, як вбачається з матеріалів справи, замовником – Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації в електронній системі закупівель оприлюднено повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-04-15-004013-а, згідно з яким: дата внесення змін до договору про закупівлю: 17.12.2025; номер додаткової угоди: 4; опис змін, що внесені до істотних умов договору: продовження строку дії договору на 2026 рік.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. 
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Так, укладений між сторонами по справі договір № 4-П на проведення робіт від 03.06.2021 р., який за своєю суттю є договором будівельного підряду, є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України. В свою чергу згідно зі ст. 629 ЦК України вказаний договір є обов`язковим для виконання його сторонами.
Статтею 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Пунктом 9.2 договору № 4-П на проведення робіт від 03.06.2021 р. сторони погодили, що підрядник забезпечує виконання робіт згідно з календарним графіком, який він надає замовнику на узгодження під час підписання договору.
Так, у календарному графіку робіт договору № 4-П на проведення робіт від 03.06.2021 р. визначений термін будівництва: 
- початок: з дати отримання дозвільної документації на виконання будівельних робіт;
- кінець: 31.12.2022 року.Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Між тим, як наголошує прокурор, обумовлені спірним договором роботи не були виконані відповідачем у встановлений сторонами строк через наявність юридичних та фактичних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, а саме: законодавчих обмежень та фактичної відсутності будь-якого доступу до м. Берислав Херсонської області, переміщення на територію, де постійно ведуться активні бойові дії товарів, робіт та послуг, а також здійснення на такій території господарської діяльності; неможливості приймання-передачі виконаних робіт за договором та проведення будь-яких розрахунків на підставі таких актів; неможливості виконання зобов`язань внаслідок законодавчих обмежень та фактичної відсутності фінансування за договором. За ствердженнями прокурора, всі вказані обставини та, як наслідок, неможливість виконання зобов`язань, виникли після укладання договору та виникнення зобов`язань за ним, при цьому жодна із сторін не відповідає за виникнення зазначених обставин, оскільки вищевказані обставини, які унеможливили виконання зобов`язань, виникли не з вини сторін договору. При цьому прокурор вказує, що між зазначеними обставинами та фактичною неможливістю виконання умов зобов`язань наявний причинний зв`язок, оскільки до їх виникнення зобов`язання за договором виконувались, а їх виникнення унеможливило як юридично так і фактично виконання зобов`язань за договором. Вказане, як наголошує прокурор, є підставою для розірвання спірного договору № 4-П на проведення робіт від 03.06.2021 р.
Так, відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.
Порядок укладення та розірвання господарських договорів врегульовано нормами цивільного права та господарського законодавства.
Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд доходить до висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.
За приписами ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Суд звертає увагу на те, що розкриваючи зміст засади свободи договору, у ст. ст. 6, 627 Цивільний кодекс України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.
Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини підряду. Аналіз наведених норм права свідчить, що договір підряду за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків.
Як встановлено судом вище, 03.06.2021 між сторонами укладений договір № 4-П на проведення робіт по об`єкту: “ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)”, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт, пов`язаних з будівництвом комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту). Об`єкт робіт: ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 - 45250000-4 - Будівництво заводів І установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури).
Суд звертає увагу сторін, що цивільне законодавство базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який закріплений статтями 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників.
Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.
Тобто, з наведеного вбачається, що за загальним правилом розірвання правочину пов`язано з волевиявленням обох його сторін, а не одноособовими діями одного з контрагентів, якщо інше не встановлено домовленістю сторін або іншим законом.
Відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.
Вказаної позиції притримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду і в постановах від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 14.07.2021 у справі № 911/1442/19, від 21.06.2022 у справі № 911/3276/20, від 05.07.2022 у справі № 922/2469/21.
Як встановлено судом вище, замовником – Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації в електронній системі закупівель оприлюднено повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-04-15-004013-а, згідно з яким: дата внесення змін до договору про закупівлю: 17.12.2025; номер додаткової угоди: 4; опис змін, що внесені до істотних умов договору: продовження строку дії договору на 2026 рік. Відтак, сторонами продовження строк дії спірного договору на 2026 рік, а відтак останній є чинним.
Як зазначено судом вище, у заяві про зміну підстав позову (вх. № 17542/26 від 20.05.2026) прокурор посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 607 Цивільного кодексу України.
Статтею 607 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.
Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2019 року у справі № 910/3319/18).
Оскільки ст. 607 Цивільного кодексу України регулює відносини між кредитором і боржником, неможливість виконання як підстава припинення зобов`язання означає відсутність у даного конкретного боржника (втрату боржником) можливості виконати зобов`язання.
Отже, ст. 607 Цивільного кодексу України застосовується тільки в випадках, коли відповідно до чинного цивільного законодавства за неможливість виконання, що настала, не відповідає жодна із сторін. Неможливість виконання може бути викликана загибеллю майна, що є предметом зобов`язання внаслідок дії непереборної сили (зокрема, загибеллю нерухомого майна, урожаю сільськогосподарських культур тощо), перешкодами для виконання зобов`язання, що виникли в результаті дії непереборної сили, і іншими обставинами, за яких при виявленні належної дбайливості боржник не взмозі виконати зобов`язання (в зв`язку з дією непереборної сили, простого випадку або діями чи бездіяльністю іншої сторони зобов`язальних правовідносин). Як раз така неможливість виконання мається на увазі в тих положеннях Цивільного кодексу, де використовується поняття неможливості виконання.
Як встановлено судом, в обґрунтування вимоги про розірвання договору № 4-П від 03.06.2021 р. у зв`язку з неможливістю його виконання прокурор послався на те, що обумовлені спірним договором роботи не були виконані відповідачем у встановлений сторонами строк через: законодавчі обмеження та фактичну відсутність будь-якого доступу до м. Берислав Херсонської області, переміщення на територію, де постійно ведуться активні бойові дії товарів, робіт та послуг, а також здійснення на такій території господарської діяльності; неможливості приймання-передачі виконаних робіт за договором та проведення будь-яких розрахунків на підставі таких актів; неможливості виконання зобов`язань внаслідок законодавчих обмежень та фактичної відсутності фінансування за договором.
Посилання прокурора на фактичну відсутність будь-якого доступу до м. Берислав Херсонської області, а відтак до об`єкту будівництва, через що втрачено можливість виконання робіт за договором, а також на неможливості виконання зобов`язань внаслідок законодавчих обмежень та фактичної відсутності фінансування за договором, судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.
Так, господарський суд зауважує, що прокурор станом на дату розгляду справи в суді не довів настання обставин фактичного знищення об`єкту будівництва, що викликали неможливість виконання передбаченого договором обов`язку відповідача з виконання підрядник робіт.
При цьому обстріл об`єкта чи інші наслідки бойових дій не є автоматичною підставою для припинення зобов`язання за ст. 607 Цивільного кодексу України та не звільняють від відповідальності, якщо сторона не зможе довести прямий причинно-наслідковий зв`язок між цими подіями та фактичною неможливістю виконання конкретного договору.
Також господарський суд додає, що одне лише передбачене законом віднесення введеного у країні воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану, унеможливлює виконання конкретного договору. Наразі господарський суд зазначає, що матеріали даної господарської справи не містять доказів повідомлення підрядником (відповідачем) замовника (позивача) протягом строку дії договору та після 24.02.2022 року про настання непередбачуваних обставин (форс-мажору) належним чином, як того вимагають положення законодавства та умови спірного договору, а відтак підрядник – ТОВ “Левміськбуд” повинен буде виконати підрядні роботи після завершення активних бойових дій у місті Берислав Херсонської області.
Між тим господарський суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що, враховуючи, що замовник (позивач) позбавлений можливості перевірити стан об`єкту будівництва, у випадку розірвання договору він буде переданий у фактичному стані, при цьому продовження строку дії договору до завершення активних бойових дій у місті Берислав надасть можливість позивачу звернутися до підрядника з вимогою про відновлення стану об`єкта будівництва, що існував до тимчасового зупинення робіт, відшкодування збитків тощо у випадку виявлення під час обстеження стану об`єкта будівництва пошкоджень. 
Крім того, суд додає, що відсутність станом на зараз бюджетного фінансування, за загальним правилом, не є неможливістю виконання зобов`язання і не звільняє замовника ні від обов`язку оплатити роботи, ні від відповідальності за порушення строків.
При цьому суд зазначає, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами те, що договірні зобов`язання за договором буде неможливо виконати у подальшому. Разом з тим сторони спірного договору вказують про те, що після закінчення воєнного стану або його після його припинення, у разі чинності договору, можливість виконання визначених договором зобов`язань з будівництва по об`єкту: “ДСТУ БД. 1.1-1:2013 “Будівництво комплексу по сортуванню побутових відходів м. Берислав Херсонської області (за межами населеного пункту)” (CPV за ДК 021:2015 – 45250000-4 – Будівництво заводів / установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури) буде розглянуто та вирішено.
Більш того господарський суд зазначає, що після повномасштабного вторгнення, незважаючи на збройну агресію рф та обставини ведення бойових дій на місці виконання договору, сторонами неодноразово на підставі додаткових угод продовжувався строк дії договору (аж по 2026 рік включно), що свідчить про те, що дії сторін спрямовані на зацікавленість у спірному договорі та його подальшому виконанні. При цьому суд зауважує, що вказані додаткові угоди до договору № 4-П від 03.06.2021 р. є чинним, укладеними з урахуванням принципу свободи договору, недійсними не визнавалися та не були розірвані сторонами. 
Крім того, із матеріалів справи вбачається, що товариство зверталося до Департаменту із проханням про укладення додаткової угоди до договору № 4-П від 03.06.2021 р., викладеним у листі від 02.04.2026 року за вих. № 03-04, яким товариство запропонувало сформувати договірну ціну виключно на фактично виконані роботи на основі кошторису в межах фінансування, передбаченого у 2021 році, що орієнтовно складатиме близько 50% від початкової договірної ціни. Так, з метою належного оформлення виконаних робіт та приведення договірної ціни у відповідність до фактичних обсягів, відповідачем запропоновано укласти додаткову угоду до договору про зменшення договірної ціни.
У відповідь на вказаний лист ТОВ “Левміськбуд”, Департамент розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації листом від 03.04.2026 р. за вих. № 27-01-02-9-794/0/26/27-04 повідомив про відсутність заперечень щодо укладання додаткової угоди з метою зменшення договірної ціни відповідно до обсягів виконаних будівельних робіт, проте з огляду на втрату документів, що були створені під час укладання та виконання договору, у тому числі актів приймання виконаних будівельних робіт, вбачається за необхідне проведення обстеження та складання висновку експертною організацією щодо відповідності обсягів виконаних робіт розміру здійснених платежів.
Так, листом від 07.04.2026 р. за вих. № 08-04 ТОВ “Левміськбуд” повідомлено Департамент про готовність здійснення замовлення та оплати послуг експертної організації з метою проведення обстеження об`єкта та підготовки експертного висновку щодо відповідності обсягів виконаних робіт розміру здійснених платежів.
При цьому Департаментом розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації листом від 09.04.2026 р. за вих. № 27-04-6-853/0/26/27-04 надано відповідь на вказаний лист товариства, у якому просив повідомити про дату та час проведення обстеження об`єкту із залученням представників експертної організації.
Відтак, із матеріалів справи вбачається, що у квітні 2026 року сторони договору № 4-П від 03.06.2026 р. вели переговори стосовно укладання додаткової угоди до такого договору та проведення обстеження об`єкту будівництва. При цьому за інформацією, наданої відповідачем, здійснюється пошук експертної організації, що забезпечить проведення експертного обстеження в умовах активних бойових дій та небезпечних для життя та здоров`я людей.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обовязку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Наразі суд зазначає, що доводи прокурора, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог, судом визнані безпідставними та недоведеними.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на Херсонську обласну прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.
2. Витрати по сплаті судового збору покласти на Херсонську обласну прокуратуру. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.
Повне рішення складено та підписано 17 липня 2026 року.

Суддя Ю.І. Мостепаненко