Справа №551/555/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2026 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Вергун Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення ( виклику ) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія « Кредит-Капітал » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в:

25 травня 2026 року представник ТОВ « Фінансова компанія «Кредит-Капітал » адвокат Усенко М.І. через систему « Електронний суд » звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1612000 від 09 грудня 2019 року у розмірі 46 440 грн. 00 коп. та судових витрат, які складаються з сплати судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп. і витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. 
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № 1612000 від 09 грудня 2019 року відповідачу було надано ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, кредит у розмірі 12 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 46 440 грн. 00 коп. 
Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК « Кредит-Капітал » заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 46 440 грн. 00 коп., а також судових витрат у загальному розмірі 10 662 грн. 40 коп. 

На підтвердження заявлених вимог представник позивача - адвокат Усенко М.І. просив витребувати у АТ КБ « ПриватБанк » ( місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 д ) інформацію про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 коштів в розмірі 12000 грн. 00 коп. у період часу з 09 по 16 грудня 2019 року.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2786975 від 26 травня 2026 року, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).

Ухвалою суду від 26 травня 2026 року позовну заяву ТОВ « ФК «Кредит-Капітал » до ОСОБА_1 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 08 год. 10 хв. 30 червня 2026 року ( а.с. 38 ).

Ухвалою суду від 30 червня 2026 року розгляд справи відкладено до 10 год. 50 хв. 29 липня 2026 року (а.с.48).

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не подав ( а.с. 44,54 ). 
Суд враховує правові висновки, викладені у постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17) про те, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

За відсутності учасників процессу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № 1612000 від 09 грудня 2019 року, ОСОБА_1 було надано ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, кредит у розмірі 12 000 грн. 00 коп. з датою повернення - 08 січня 2020 року ( а.с. 9-11 ).

Відповідно до умов п. 1 Кредитного договору Кредит надається загальним строком на 30 днів з 09 грудня 2019 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 9000 грн. 00 коп., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію 10 вересня 2025 року на номер телефону НОМЕР_2 , вказаний позичальником, направлено одноразовий ідентифікатор W97907 ( а.с. 12 ). 

Із платіжного доручення 4526214 встановлено, що 09 грудня 2019 року ТОВ «Мілоан» проведено фінансову операцію по переказу ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 12 000 грн. 00 коп., призначення платежу: кошти згідно договору 1612000 ( а.с. 13 зворот ).

Згідно витребуваної судом інформації АТ КБ « ПриватБанк », на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано картку № НОМЕР_3 . За даними виписки по рахунку на картковий рахунок, який відкритий на ім`я відповідача, 09 грудня 2019 року зараховані грошові кошти у розмірі 12000 грн. 00 коп. ( а.с. 53 )

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності з вимогами ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

27 березня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір № 49-МЛ, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 1612000, укладеним 09 грудня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ( а.с. 15 зворот - 19 зворот ).

Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору не сплачує, в результаті чого,має заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі 46 440 грн. 00 коп., з яких прострочена сума заборгованості за сумою кредиту - 12 000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 27 000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 1440 грн. 00 коп., заборгованість по штрафам - 6000 грн. 00 коп. ( а.с. 14 ).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності з вимогами ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Однак, суд зазначає, що заявлені позивачем вимоги не в повній мірі кореспондують із вимогами чинного законодавства.
Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас, згідно із п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому позивачем безпідставно нараховано заборгованість за процентами на підставі ст.625 ЦПК України в розмірі 6000 грн., а тому в частині її стягнення слід відмовити.

У той же час, позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією до задоволення не підлягає з огляду на наступне.
Комісія за надання кредиту не є за економічною сутністю платою за надання кредиту.
Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним.
Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1612000 від 09 грудня 2019 року в розмірі 39 000 грн., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 12000 грн., заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 27000 грн..

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору ( а.с. 1 )

Таким чином, оскільки, позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 239 грн. 61 коп. (83,97% від 2662,40 грн.).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.

Зважаючи на те, що позов задоволений на 83,97%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 717 грн. 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048 -1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1612000 від 09 грудня 2019 року у загальному розмірі 39 000 грн. 00 коп. та судові витрати, що складаються з сплати судового збору, в розмірі 2 239 грн. 61 коп. і витрат на правову допомогу у розмірі 6 717 грн. 60 коп. 

У задоволенні решти позовним вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 29 липня 2026 року. 

Суддя: