ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2026 р.  м. Київ Справа № 905/300/26 
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ"
до фізичної особи-підприємця Гончарова Юрія Дмитровича
про стягнення 31 833, 45 грн
Суддя В.М. Антонова
Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Стислий виклад позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Гончарова Юрія Дмитровича (надалі - відповідач) про стягнення 31 833, 45 грн, з яких: 19 853, 90 грн основний борг, 2 401, 02 грн 3% річних та 9 578, 53 грн інфляційні втрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем обов`язку оплатити електроенергію, спожиту в період березень - травень 2022 року за договором про постачання електричної енергії споживачу №151 від 18.12.2018, що є підставою для стягнення боргу і нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Також зазначає, що зарахував як часткове погашення боргу за березень 2022 року 1 264, 92 грн (надлишок оплати від 26.01.2022 на суму 1 984, 00 грн за попередній розрахунковий період, який не увійшов до позовного).
2. Стислий виклад позицій відповідача 
Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України.
3. Процесуальні дії в справі
Позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення 31 833, 45 грн.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.05.2026 матеріали позовної заяви передано за територіальною юрисдикцією на розгляд Господарського суду Київської області.
01.06.2026 матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026 передані на розгляд судді Антоновій В.М.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
01.07.2026 від позивача надійшло письмове підтвердження, що станом на 01.07.2026 ціна позову залишається незмінною.
Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 05.06.2026, яка отримана останнім 05.06.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи викладене вище, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (позивачу) видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам.
У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 з 01.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" є постачальником універсальних послуг на території Донецької області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.
Пунктом 3.1.9 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 визначено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
На офіційному сайті позивача https://www.dn.yasno.com.ua/ розміщено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційні пропозиції до нього, роздруківка якого також міститься в матеріалах справи.
Як зазначає позивач, а відповідач не спростовує, останній 01.01.2021 приєдналось до умов публічного договору (надалі - договір) шляхом фактичного споживання електроенергії та здійснення оплати за вересень та жовтень 2021 року (копія банківських виписок по рахунку за 25.10.2021 та 18.11.2021 містяться в матеріалах справи), на умовах комерційної пропозиції "індивідуальна (строкова)" (далі - комерційна пропозиція).
Згідно з умовами договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.2.1. договору).
У відповідності до п.5.1. договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.
Згідно із п.5.3. договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника в особистому кабінеті споживача не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування.
Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором. У випадках застосування до споживача погодинних (диференційованих) цін на електричну енергію суми, вказані в рахунках, можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних погодинних (диференційованих) цін (п.5.4. договору).
Відповідно до п.5.5. розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Пунктом 5.6. договору встановлено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Відповідно до п.6.2. договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
У свою чергу пунктом 7.1. договору встановлено, що постачальник має право, зокрема, отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.
Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2024 але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.13.1. договору).
Відповідно до п.5.1. комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) плата обсягів споживання електричної енергії здійснюється: 100% вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді оплачується не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати початку розрахункового періоду; остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, не залежно від дати отримання рахунку від постачальника.
Пунктом 6.3. комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) передбачається, що рахунок на оплату фактично спожитого обсягу електричної енергії надається, як правило, наступного робочого дня після закінчення розрахункового періоду (при умові отримання постачальником даних про обсяги споживання від споживача чи адміністратора комерційного обліку). У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п.5.1. комерційної пропозиції.
Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок №151.
Місцезнаходженням об`єкта є Донецька область, місто Бахмут, вулиця Сибірцева, будинок 2.
У період з березня по травень 2022 року позивачем передано, а відповідачем отримано 4 279 кВт*год. електричної енергії на загальну суму 21 118, 82 грн, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за березень, квітень та травень 2022 року.
12.03.2024 позивачем на адресу електронної пошти відповідача - donteplo2@gmail.com направлено претензію по сплаті заборгованості в розмірі 21 090, 55 грн, з яких 19853, 90 грн основний борг, 536,77 грн 3% річних та 699, 88 грн інфляція.
У зв`язку з втратою позивачем частини документів на паперових носіях через здійснення агресії російською федерацією, відповідачу на адресу електронної пошти donteplo2@gmail.com 16.09.2025 було надіслано пропозицію для підписання дубліката заявки приєднання до умов договору, також відповідачу надіслано вказані вище акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунки.
Відповіді на вказані листи позивача матеріали справи не містять. 
Згідно із листом АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за вих.№67/8965-вих від 13.08.2025 відповідачем за період з березня по травень 2022 року спожито 4 279 кВт/год електричної енергії.
Предметом розгляду даної справи є вимоги позивача про стягнення з відповідача 19 853, 90 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №151 від 18.12.2018, 2 401, 02 грн 3% річних та 9 578, 53 грн інфляційних втрат.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Пунктами 26, 68 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу. Постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Відповідно до частин 1, 2, 7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. 
За своєю правовою природою даний правочин є договором постачання електричної енергії споживачу.
За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Відповідно до частин 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до п.5.1. комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) плата обсягів споживання електричної енергії здійснюється: 100% вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді оплачується не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати початку розрахункового періоду; остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, не залежно від дати отримання рахунку від постачальника.
Пунктом 6.3. комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) передбачається, що рахунок на оплату фактично спожитого обсягу електричної енергії надається, як правило, наступного робочого дня після закінчення розрахункового періоду (при умові отримання постачальником даних про обсяги споживання від споживача чи адміністратора комерційного обліку). У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п.5.1. комерційної пропозиції.
Як убачається з матеріалів справи у період з березня по травень 2022 року позивачем передано, а відповідачем отримано 4 279 кВт*год. електричної енергії на загальну суму 21 118, 82 грн, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за березень, квітень та травень 2022 року.
Позивач зазначає, що 26.01.2022 відповідачем здійснено платіж у розмірі 1984, 00 грн та частина цієї суми залишилася невикористаною після покриття зобов`язань за періоди, що не увійшли до позовного. Залишкові кошти обліковувалися за особовим рахунком споживача. Надалі ці кошти були зараховані як часткове погашення існуючої заборгованості за березень 2022 р на суму 1 264, 92 грн.
Отже, неоплаченою залишилася спожита електрична енергія на суму 19 853, 90 грн (21 118, 82 грн - 1 264, 92 грн).
Будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості за поставлену електроенергію відповідачем під час розгляду справи суду не надано.
Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості за спожиту електричної енергії за період з березня по травень 2022 року в розмірі 19 853, 90 грн, доказів її погашення відповідачем не надано та вказана заборгованість не спростована, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.
Також позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 401,02 грн нарахованих за період з 09.04.2022 по 05.05.2026 та інфляційних втрат за період з травня 2022 року по березень 2026 року в розмірі 9 578, 53 грн.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 09.04.2022 по 05.05.2026 в розмірі 2 401,02 грн, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Також перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 9 578, 53 грн за період з травня 2022 року по березень 2026 року, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 19 853, 90 грн основного боргу, 2 401, 02 грн 3% річних та 9 578, 53 грн інфляційних втрат.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" до фізичної особи-підприємця Гончарова Юрія Дмитровича про стягнення 31 833, 45 грн задовольнити.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Гончарова Юрія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" (49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 4 Д, ідентифікаційний код 42086719) 19 853 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн 90 коп. основного боргу, 2 401 (дві тисячі чотириста одну) грн 02 коп. 3% річних, 9 578 (девять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн 53 коп. інфляційних втрат та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст.256 ГПК України.

Суддя В.М. Антонова