ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року	справа № 380/575/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , в якому просить : 
- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та нарахування безвісті зниклому ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 18 червня 2025 по 31 грудня 2025 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року;
- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, безвісті зниклого ОСОБА_1 , 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 18 червня 2025 року по 31 грудня 2025 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум;
- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та нарахування безвісті зниклому ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 01 січня 2026 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року;
- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, безвісті зниклого ОСОБА_1 , 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 01 січня 2026 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум. 
Позивач, старший солдат ОСОБА_1 , з 07.03.2022 року проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 . 16 червня 2025 року під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини він зник безвісти. Відповідно до приписів ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 884, за ним зберігається виплата грошового забезпечення, 50% якого виплачується його батькам та законному представнику неповнолітньої доньки.
Представник позивача зазначає, що військова частина обчислює грошове забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця без урахування щорічних змін прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2025 року та 01 січня 2026 року). На думку позивача, після набрання чинності 18.06.2025 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 320/29450/24, якою визнано нечинним пункт 2 Постанови КМУ № 481 (що встановлював фіксовану розрахункову величину 1762 грн), розрахунковою величиною для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням знову став прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. У зв`язку з цим позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 18.06.2025 року по 31.12.2025 року та з 01.01.2026 року. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 16.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7884 від 02.02.2026), у якому проти позову заперечив. Зазначив, що відповідно до п.4 Постанови № 704 (в редакції чинній до 24.02.2018) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13, 14.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.". Однак, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин п. 4 Постанови № 704 визначає, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р. Відповідач зазначає, що нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям СБУ з 01.03.2018 року, є постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704). Зокрема, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначає що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Пунктом 3 Постанови №704 визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується. Відповідно до пункту 4 Постанови №704, з 01.03.2018 року усім військовослужбовцям грошове забезпечення виплачується на основі розрахунку, згідно з яким розміри посадових окладів, окладів за військовим званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14, а з 20.05.2023 року розміри посадових окладів, окладів за військовим званням військовослужбовців розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14. Просив відмовити у задоволенні позову.
Від третіх осіб на адресу суду надійшли додаткові пояснення ( вх.№7996 та вх.№7980 від 02.02.2026).
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Старший солдат ОСОБА_1 з 07 березня 2022 року проходить військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника гранатометника.
16 червня 2025 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини старший солдат ОСОБА_1 безвісти зник, про що свідчить сповіщення Військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2025 року та витяг з ЄРДР від 19.06.2025 року.
Батьками військовослужбовця є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також у нього є неповнолітня донька ОСОБА_6 , законним представником якої є її мати — ОСОБА_4 (шлюб між батьками розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.06.2018 року у справі № 450/855/18).
Оскільки особисте розпорядження на випадок полону або зникнення безвісти військовослужбовцем складено не було, 50% його грошового забезпечення виплачується рівними частками його батькам та законній представниці доньки відповідно до Порядку № 884.
Адвокат ОСОБА_7 23.11.2025 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою провести перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року. Листом від 24.12.2025 року відповідач відмовив у здійсненні перерахунку, зазначивши, що нарахування здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства без урахування зміни прожиткового мінімуму на 2025 рік.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, представник позивача 12.01.2026 року звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі - Закон 2011-XII).
Окрім того, цей Закон встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою - третьою статті 9 Закону 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі - Постанова № 704).
Відповідно до пункту 10 Постанови № 704 ця постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 у редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Водночас у пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
У примітці Додатку 14 Постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
З 24 лютого 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Як зазначалося вище, Постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі - Постанова № 103), якою внесено зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14» (пункт 6 Постанови № 103).
Постанова №103 набула чинності 24 лютого 2018 року.
На момент набрання чинності Постановою № 704 (01 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.
Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. №1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.
Відтак з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.
Разом з тим, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі - Постанова № 481), яка набрала чинності 20.05.2023, скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою № 103, та пунктом 2 постанови абзац перший викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Таким чином, з 20.05.2023 (дата набрання чинності Постановою № 481) базова величина, з якої обраховується розміри посадових окладів, окладів (спеціальним) званням військовослужбовців є сталою та становить 1762,00 грн.
Водночас рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі № 320/29450/24, визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними. Визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі № 320/29450/24, залишено без змін.
Отже, рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року по справі № 320/29450/24 набрало законної сили 18 червня 2025 року, а відтак пункт 2 постанови КМУ № 481 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин з 18 червня 2025 року.
В цій справі позивач оскаржує правомірність нарахування і виплати йому грошового забезпечення за період з 18 червня по 31 грудня 2025 року та з 01 січня 2026 року.
Іншими словами, позивач, апелюючи до дати ухвалення судового рішення – 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, доводить, що з цієї дати його посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу має визначатися - за правилами пункту 4 Постанови № 704 - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (у випадку з позивачем - на 01 січня 2020-2023, 2025 року відповідно), а не “на 01 січня 2018 року” (протягом спірного періоду, як було чи могло б бути згідно з пунктом 6 Постанови №103, якби не судове рішення у справі № 826/6453/18) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704.
Своєю чергою, застосування згаданих нормативних актів вже було предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, у якій написано, з-поміж іншого, таке: «на думку колегії суддів зазначення у пункті 4 Постанови №704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.
Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
У свою чергу Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року на 2023, 2025 роки, відповідно, не містять.
Тобто, положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Так, частина третя статті 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Ураховуючи викладене, суд зазначає, що посадовий оклад позивача, його оклад за військовим званням як військовослужбовця, із 18 червня по 31 грудня 2025 року та з 01.01.2026 мав би визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (а не «на 1 січня 2018 року»). З тих самих мотивів, відповідачами неправильно нараховувалась грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально – побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні (розмір якої залежав від розміру грошового забезпечення).
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2024 року у справі № 240/16735/21.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, суд висновує, що позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення.
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати здійснити перерахунок грошового забезпечення з 01 січня 2026 року (без обмеження кінцевою датою, тобто на майбутнє).
Оцінюючи ці вимоги, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси суб`єкта звернення. Суд не може приймати рішення на майбутнє, оскільки судовому захисту підлягає виключно вже порушене право на момент звернення особи до суду.
Цей позов сформовано в системі «Електронний суд» та подано до суду 12 січня 2026 року.
Станом на 12 січня 2026 року відповідач міг допустити протиправну бездіяльність щодо нарахування грошового забезпечення за січень 2026 року лише в межах періоду, який фактично передував та існував на момент звернення до суду. Тобто за період з 01 січня 2026 року по 12 січня 2026 року.
Будь-які вимоги про зобов`язання вчинити дії на майбутнє (після 12.01.2026 року) є передчасними. Адже суд не може оцінювати дії чи бездіяльність відповідача, які ще не відбулися і щодо яких права позивача на момент прийняття судового рішення не можуть вважатися гарантовано порушеними. Відповідач не позбавлений можливості самостійно здійснювати нарахування у належному розмірі в подальшому.
З огляду на це, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 01 січня 2026 року підлягають частковому задоволенню — за період з 01 січня 2026 року по 12 січня 2026 року (включно). В решті позовних вимог за цим періодом (на майбутнє, починаючи з 13.01.2026 року) слід відмовити як у передчасних.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 12, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-
у х в а л и в:
1.Адміністративний позов ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та нарахування безвісті зниклому ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 18 червня 2025 по 31 грудня 2025 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, безвісті зниклого ОСОБА_1 , 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 18 червня 2025 року по 31 грудня 2025 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.
4.Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та нарахування безвісті зниклому ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 01.01.2026 року по 12.01.2026 (по дату звернення до суду) без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року
5.Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, безвісті зниклого ОСОБА_1 , 50 відсотків якого в рівних частках виплачується відповідно до вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його батькам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і законній представниці неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , з 01 січня 2026 року по 12 січня 2026 року ( по момент звернення до суду), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.
6.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
7.Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна