ЄУ №712/6711/26
Провадження №2/712/4056/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року    Соснівський районний суд м. Черкаси
у складі: головуючого судді   Стеценко О.С.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої Е.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №1333611 від 11.10.2019 у сумі 15 766,54 грн., витрати на сплату судового збору у сумі 2 662,40 грн. та на правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн.
У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 11.10.2019 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №1333611,відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 5 500,00 грн. 
05.03.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №48-МЛ, згідно якого право вимоги за кредитним договором №1333611 від 11.10.2019 перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача, становить 15 766,54 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5 500,00 грн., заборгованість по процентам – 8 726,54 грн., заборгованість за комісією за видачу кредиту – 660,00 грн., заборгованість по штрафах – 880,00 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 22 червня 2026 року.
22 червня 2026 року судове засідання відкладено на 27 липня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 11.10.2019 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1333611, відповідно до якого Позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором.
Згідно п. 1.2. Договору сума кредиту становить 5 500,00 грн.
Пунктом 1.3. Договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 30 днів з 11.10.2019.
Пунктом 1.4 Договору визначено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 10.11.2019.
Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 660,00 грн., яка нараховується за ставкою 12,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Проценти за користування кредитом складають 2 475,00 грн., які нараховуються за ставкою1,50% від фактичного залищку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (п. 1.5.3. Договору).
Згідно графіку розрахунків загальна вартість кредиту становить 8 635,00 грн. з урахуванням процентів за користування кредитом у сумі 2 475,00 грн. та комісії у сумі 660,00 грн.
З платіжного доручення №2039402 від 11.10.2019 вбачається, що 11.10.2019 на рахунок № НОМЕР_1 здійснено переказ 5 500,00 грн., отримувач: ОСОБА_1 , призначення платежу: Кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 1333611.
Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення первісний кредитор здійснив нарахування процентів з 11.10.2019 по 01.03.2020. 
Відповідно до договору відступлення прав вимоги №48-МЛ від 05 березня 2020 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Новий Кредитор), Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).
Пунктом 6.2.3. договору відступлення прав вимоги №48-МЛ передбачено, що права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості.
Виконання вищевказаного договору підтверджується самим договором відступлення прав вимоги №48-МЛ, актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 05 березня 2020 року та платіжною інструкцією №17824 від 05 березня 2020 року.
З Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 05 березня 2020 року до Договору відступлення прав вимоги №48-МЛ від 05 березня 2020 року вбачається, що Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 05 березня 2020 року кількістю боржників 2237 на загальну суму заборгованості 34 673 514,71 грн.
Згідно витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №48-МЛ від 05 березня 2020 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №1333611 від 11.10.2019 на загальну суму 15 766,54 грн.
З виписки з особового рахунку за Кредитним договором №1333611 від 11.10.2019, наданого ТОВ «Кредит-Капітал» вбачається, що позивач не здійснював нарахування відсотків за користування кредитом.
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Судом встановлено, що за умовами кредитного договору відповідач отримала та користувався кредитними коштами у сумі 5 500,00 грн., однак в добровільному порядку у повному обсязі не повернула. 
Згідно виписки з особового рахунка за Кредитним договором №1333611 від 11.10.2019 залишок заборгованості за тілом кредиту складає 5 500,00 грн.
Щодо вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 8 726,54 грн., суд зазначає наступне.
З розрахунку заборгованості за договором №1333611 від 11.10.2019 вбачається, що первісним кредитором нараховані відсотки за період з 11.10.2019 по 01.03.2020 у сумі 8 726,54 грн.
Як зазначалося вище, умовами договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів (п. 1.3. Договору) із нарахуванням процентів у сумі 2 475,00 грн., за ставкою 1,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2. Договору). 
Умовами кредитного договору передбачено можливість продовження строку користування кредитом за умови сплати комісії та певної частки заборгованості. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 10.11.2019, 17.11.2019, 24.11.2019, 01.12.2019 були сплачені платежі за комісією за обслуговування кредиту по 385,00 грн., тим самим пролонгуючи строк кредиту на 7 днів кожного разу, відповідно до умов п. 2.3.1. Договору
Таким чином, відповідачем продовжено строк дії кредиту до 08.12.2019.
Пунктом 2.2.2 Договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту, отже належним періодом нарахування відсотків є з 12.10.2019 по 08.12.2019 (58 календарних днів).
Кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо – можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу – позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).
За таких обставин, нарахування первісним кредитором відсотків у період, починаючи з 09.12.2019 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором.
Первинний кредитор мав право нараховувати відсотки з 12.10.2019 по 08.12.2019.
Ураховуючи, що первісним кредитором нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані починаючи з 09.12.2019, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Як зазначалося вище, договором встановлено розмір процентної ставки 1,50% в день від фактичного залишку кредиту.
Отже, розмір відсотків за користування кредитом за період з 12.10.2019 по 08.12.2019 повинен становити 4 785,00 грн. (5 500,00 грн.*1,5%*58 днів).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково вчинялись дії щодо сплати відсотків за користування кредитом, а саме, 17.11.2019 – 371,25 грн., 24.11.2019 – 391,88 грн., 01.12.2019 – 410,44 грн., 25.12.2019 – 1 000,00 грн., 25.12.2019 – 1 870,00 грн., 25.12.2019 – 567,39 грн., всього – 4 610,96 грн.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 174,04 грн. (4 785,00 грн. – 4 610,96 грн.).
Що стосується вимоги про стягнення комісії у сумі 660,00 грн., суд зазначає таке.
Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 660,00 грн., яка нараховується за ставкою 12,00% від суми кредиту одноразово.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.
Судом установлено, що умовами Кредитного договору №1333611 від 11.10.2019 визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 12% від суми кредиту, що становить 660,00 грн. (п. 1.5.1. Договору).
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена комісія.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, нарахування комісії є необґрунтованим, а тому вимога про стягнення комісії у сумі 660,00 грн. задоволенню не підлягає.
Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення 25.12.2019 поза межами строку кредиту відповідачем сплачено комісію у сумі 385,00 грн., які суд вважає за необхідне врахувати в погашення загальної суми боргу.
Крім того, з виписки з особового рахунка за Кредитним договором №1333611 від 11.10.2019 вбачається, що позивачем нараховано штрафи у сумі 880,00 грн.
Розглядаючи указану вимогу, суд зазначає таке.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та діє на день розгляду справи.
Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України уперіод дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Ураховуючи те, що на момент розгляду цієї справи згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України діє воєнний стан, на підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позивач не мав права нараховувати відповідачу неустойку, отже вимога про стягнення неустойки у сумі 880,00 грн. необґрунтована і задоволенню не підлягає.
Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №1333611 від 11.10.2019 у сумі 5 289,04 грн. (5 500,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту)+174,04 грн. (відсотки за користування кредитом)–385,00 грн. (сплачена відповідачем комісія).
У решті позовних вимог слід відмовити.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом задоволено позовні вимоги у сумі 5 289,04 грн., що становить 33,55% від заявленої позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 893,24 грн. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 2 684,00 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, заборгованість за Кредитним договором №1333611 від 11.10.2019 у сумі 5 289,04 грн., судовий збір у сумі 893,24 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 2 684,00 грн., всього – 8 866,28 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місце знаходження за адресою: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, ЄДРПОУ 35234236.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів. 

Суддя: О.С. Стеценко