Україна
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

провадження № 2/361/4458/25, cправа № 361/11869/25 
11.08.2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» серпня 2026 року м. Бровари Київської області
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Василишина В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (далі ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики №133734 від 03 січня 2020 року у розмірі – 25 249грн. 50 коп., понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі – 2 423 грн. 00 коп. та витрати на професійну правову правничу допомогу в розмірі – 5 000 грн.00 коп.
В обґрунтування позову зазначається про те, що 03 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК ГЕЛЕКСІ» з метою отримання ним кредиту в сумі – 5 000 грн. 00 коп. На підставі зазначеного договору ОСОБА_1 надано грошові кошти в якості позики в сумі 5 000 грн. 00 коп., на умовах строковості, поворотності та платності.
Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0,01% в день, розмір комісії складає 1,9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%.
Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем на дату подання позову складає 25 249 грн. 50 коп. з яких:
-Заборгованість за позикою – 5 000 грн. 00 коп.;
-Заборгованість за процентами та комісії за користування позикою – 20 249 грн. 50 коп.
З підстав стягнення позивач звернувся до суду.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.
31 жовтня 2025 року на адресу відповідача направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. У визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін.
Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у становлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
З матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2020 року між ТОВ «ФК ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 133734, на суму 5 000 грн. 00 коп.
Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0,01% в день, розмір комісії складає 1,9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за договором позики виконав належним чином, передавши відповідачу грошові кошти в сумі 5 000грн.00 коп.
ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» на підставі Договору № 04/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04.08.2017р. надавало ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу грошових коштів фізичним особам, без відкриття рахунку.
Деталі транзакції: платник коштів ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», отримувач коштів ОСОБА_1 , номер транзакції в системі :1173463549, номер операції :187539332, дата проведення платежу: 01.03.2020 в 12:52:14 РМ, сума платежу 5 000 грн. 00 коп., номер банківської карти отримувача НОМЕР_1 .
Водночас відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконала, суму позики у встановленому договором порядку не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем на дату подання позову складає 25 249 грн. 50 коп. з яких:
-Заборгованість за позикою – 5 000 грн. 00 коп.;
-Заборгованість за процентами та комісії за користування позикою – 20 249 грн. 50 коп.
Судом також враховується, що договір позики укладено в електронній формі.
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, укладення договору позики в електронній формі саме по собі не свідчить про його недійсність та не звільняє відповідача від виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
Надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення договору, отримання відповідачем коштів та неналежного виконання нею зобов`язань щодо їх повернення.
Суд також перевіряє питання позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність — це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За частиною п`ятою статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 
Разом із тим частиною третьою статті 267 ЦК України прямо встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.
Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Матеріали справи не містять заяви відповідача про застосування позовної давності.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, заяви про застосування наслідків спливу позовної давності до суду не направляла.
За таких обставин, незважаючи на те, що договір позики укладено 03 січня 2020 року, суд не має правових підстав застосовувати позовну давність за власною ініціативою, оскільки відповідної заяви сторони спору суду не подано.
Таким чином, підстав для відмови у позові з мотивів пропуску позивачем строку позовної давності суд не встановив.
Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідачем не спростований, доказів погашення заборгованості або належного виконання умов договору суду не надано.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 423грн.00 коп., що підтверджується матеріалами справи.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000грн.00 коп. що підтверджується договором про надання правової допомоги від 09.07.2025 року, та актом № 450 наданих послуг правничої допомоги.
З урахуванням наданих доказів понесення таких витрат, складності справи, обсягу наданої правничої допомоги та результату розгляду справи суд вважає заявлені витрати такими, що підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279, ЦПК України, статтями 526, 530, 625, 629, 639, 1046, 1049 ЦК України, суд

в и р і ш и в:
Позов – задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕЛЕКСІ» із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість за договором позики № 133734 від 03 січня 2020 року у розмірі – 25 249 (двадцять п`ять тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 50 коп., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 423 (дві тисячі чотириста двадцять три) грн. 00 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 ( п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Сторони справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕЛЕКСІ» (місцезнаходження: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 41229318);
відповідач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя В.О.Василишин