Провадження № 2/470/415/26
Справа № 487/2892/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 серпня 2026 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді Лусти С.А.,
за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2026 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Заводського районного суду м. Миколаєва, у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, надійшла позовна заява ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позові зазначено, що 18 жовтня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №976832410, за яким він отримав кредит, в розмірі 5000 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами Кредитного договору, первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти, у сумі 5000 грн., шляхом перерахування через банк провайдер. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 10500,00 грн. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено Договір факторингу №28/1118-01. 27 травня 2024 року між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу №27/0524-01. Також 15 липня 2025 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено Договір факторингу №15/07/25-Е. Відповідно до Реєстру Боржників від 15 липня 2025 року за останнім Договором факторингу, від ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 44367,30 грн. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, на момент подання позовної заяви, становить 44367,30 грн, яка складається з: 10500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 33867,30 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, в розмірі 44367,30 грн, судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір, у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Крім того направив на адресу суду відповідь на відзив, у якій заперечення відповідача проти позовних вимог вважав безпідставними через зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, укладення відповідачем кредитного договору у відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», наявність у справі доказів про отримання відповідачем кредитних коштів та нарахування відповідачу відсотків в межах строку кредитування (а.с.140-158).
Відповідач в судове засідання також не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, також направив відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог позивача через недоведеність укладення кредитного договору, недоведеність отримання ним кредитних коштів за договором, недоведеність розміру заборгованості, а також закінчення на час звернення до суду строків позовної давності. Крім того направив на адресу суду клопотання, в якому заперечував проти нарахування йому відсотків за кредитним договором, оскільки він на даний час проходить військову службу за мобілізацією і на нього розповсюджуються гарантії, передбачені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.134-139,183-186).
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
18 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено договір кредитної лінії №976832410, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в загальному розмірі 10500,00 грн., строком на 30 днів з можливістю пролонгації строку кредитування на 90 днів, зі сплатою процентної ставки 1,35% від суми кредиту за кожен день користування коштами у Дисконтний період (30 днів), Індивідуальної процентної ставки 1,93% від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами, яка застосовується у випадку продовження Дисконтного періоду та процентної ставки 2,98% від суми кредиту за кожен день користування коштами, яка застосовується у випадку продовження користування коштами після закінчення Дисконтного періоду. Вказаний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.74-77).
Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторонами детально визначено умови кредитування, що зазначені в договорі (а.с.73-74). 
Пунктом 1.12.1. договору сторони погодили, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши відповідачу грошові кошти на картковий рахунок, про що свідчать копії платіжних доручень від 18-20 жовтня 2021 року, довідки первісного кредитора про перерахування відповідачу кредитних коштів та виписка по рахунку АТ КБ «ПриватБанк», надана 14 червня 2026 року, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість, в розмірі 44367,30 грн., яку за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з додатками було передано ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу за договором факторингу №27/0524-01 від 27 травня 2024 року передало її ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке у подальшому за договором факторингу №15/07/25-Е від 15 липня 2025 року передало її позивачу (а.с.22-41,79-84,104-109).
Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості та виписки з особового рахунку, відповідачу нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, в період з 22 жовтня 2021 року до 14 лютого 2022 року, в розмірі 44367,30 грн., з яких: 10500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 33867,30 грн. заборгованість за відсотками (а.с.57-60).
Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує.
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Частина 1 ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.
Доводи відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву, стосовно недоведеності позивачем факту укладення кредитного договору від 18 жовтня 2021 року відповідачем, недоведеності перерахування відповідачу кредитних коштів та недоведеності наявності у нього заборгованості за кредитом, судом до уваги не приймаються, оскільки вони спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема копією договору кредитної лінії №976832410 від 18 жовтня 2021 року, підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію», довідкою первісного кредитора щодо дій відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі, копіями платіжних доручень первісного кредитора від 18-20 жовтня 2021 року про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, випискою АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування на рахунок відповідача кредитних коштів та розрахунками заборгованості позивача, проведених в межах строку кредитування (а.с.57-59,74-77,101,104-109,188-189).
Щодо доводів відповідача про сплив строку позовної давності за вимогами позивача, то за умовами кредитного договору відповідач повинен був повернути кредитні кошти ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»до 14 лютого 2022 року, а звернувся позивач з позовом до суду 16 квітня 2026 року.
Відповідно до вимог ст.ст.257 та 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені), - один рік.
Разом з тим, в питанні застосування позовної давності необхідно враховувати 12 та 19 пункти прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (строк дії карантину з 11 березня 2020 року по 30 червня 2023 року).
У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
14 травня 2025 року Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 04 вересня 2025 року, п.19 вказаного розділу було скасовано. 
Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності, тому правових підстав для відмови у його задоволені внаслідок спливу позовної давності, суд не вбачає. 
Стосовно заперечень відповідача проти нарахування йому відсотків за кредитним договором, через проходження ним на даний час військової служби за мобілізацією і розповсюдження на нього гарантій, передбачених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то за вимогами п.15 ст.14 вказаного Закону лише військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
З долученої до матеріалів справи копії військового квитка відповідача вбачається, що військову службу за мобілізацією він проходить з 06 лютого 2024 року, а за розрахунком заборгованості, наданого позивачем, відсотки за кредитом йому було нараховано в період з 22 грудня 2021 року до 14 лютого 2022 року, тобто в період, в який відповідач військову службу не проходив, тому підстави для застосування вказаного Закону та відмови позивачу у стягненні з відповідача нарахованих відсотків, відсутні. 
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувався за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, в розмірі 44367,30 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2662,4 грн. та витрат на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 7000,00 грн. (а.с.9,61-64).
Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за договором кредитної лінії №976832410 від 18 жовтня 2021 року, в розмірі 44367,30 (сорок чотири тисячі триста шістдесят сім грн. 30 коп.) грн., з яких: 10500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 33867,30 грн. заборгованість за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 7000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, місце знаходження: вул. Юрія Поправки, 6 кабінет №13, м. Київ, 02094.
Відповідач:  ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 26 серпня 2026 року. 

Суддя   С.  А.  Луста