ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" серпня 2026 р. Справа№ 910/11133/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Алданової С.О. 
Буравльова С.І. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, 

яка розглядалась за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2025
у справі №910/11133/25 (суддя Балац С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ"
до Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ"
про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи 

04.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" про стягнення 748 859,55 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору рамковим договором про надання послуг від 02.01.2020 №УГВ 3516/01-20 (надалі - Договір), що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 748 859,55 грн, з яких: 587 435,30 грн - основна заборгованість, 1 251,24 грн - пеня, 39 688,09 грн - 3 % річних та 120 484,92 грн - інфляційні втрати.
Рішенням господарського суду м. Києва від 01.12.2025 у справі № 910/11133/25 позов задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕВЕЛ ЦЕНТР «ТРАЙМ» основну заборгованість в сумі 587 435 грн 30 коп., пеню в сумі 1 080 грн 88 коп., 3 % річних в сумі 39 457 грн 78 коп., інфляційні втрати в сумі 120 484 грн 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 8 986,32 грн 32 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись з цим рішенням, 22.12.2025 відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині стягнення з АТ «Укргазвидобування» 587 435,30 грн заборгованості, пені в сумі 1080,88 грн, 3% річних в сумі 39 457,78 грн, інфляційних втрат в сумі 120 484,92 грн, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Короткий зміст вимог заяви Позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом апеляційної скарги АТ «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2025 у справі № 910/11133/25 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі № 910/11133/25, що складає 50 000,00 грн. Позивач зазначив, що надасть докази на підтвердження розміру фактично понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за наслідком розгляду апеляційної скарги.
26.06.2026 року через систему «Електронний суд» позивач подав заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у загальному розмірі 124 011,79 грн. 
На підтвердження понесених витрат позивачем долучено копії:
- Договору про надання правової (правничої, професійної) допомоги №54/25 від 29.08.2025;
- додатку №2 від 27.01.2026;
- Звіту за результатом наданих послуг від 23.06.2026;
- Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 42 від 23.06.2026;
- виписки по особовому рахунку за 07.04.2026. 

Короткий зміст заперечень відповідача 

У письмових запереченнях на заяву позивача відповідач просить відмовити в стягненні судових витрат у справі №910/11133/25, а у разі ухвалення рішення про стягнення з АТ «Укргазвидобування» витрат на правничу допомогу, - зменшити їх розмір до 1 грн.
Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що:
- позивач надав докази витрат на правничу допомогу після ухвалення постанови апеляційного суду, пропустивши встановлений строк їх подання до закінчення судових дебатів. При цьому позивач не заявляв клопотання про поновлення процесуального строку та не навів поважних причин неподання доказів, що суперечить частині 8 статті 129, частині 1 статті 221 та частині 8 статті 80 ГПК України. Відповідно до сталої практики Верховного Суду, у разі відсутності обґрунтування поважних причин суд відмовляє в задоволенні заяви;
- загальна сума витрат є непропорційною до ціни позову (748 859,55 грн) та складності справи. Витрачання адвокатом 15 годин на аналіз скарги та підготовку відзиву є завищеним, оскільки спір є нескладним, правові позиції сторін не змінилися, а доводи є тотожними попереднім процесуальним документам. Крім того, апеляційний суд не ухвалював нове рішення, а лише залишив попереднє без змін;
- посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду (справа № 904/4507/18) та практику ЄСПЛ (справа «Іатрідіс проти Греції»), відповідач наголошує, що угоди між адвокатом і клієнтом про виплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду. Суд зобов`язаний самостійно оцінювати такі витрати на предмет їх дійсності, необхідності та розумності, і в даній справі об`єктивна необхідність у гонорарі успіху відсутня;
- стягнення таких витрат становитиме для АТ «Укргазвидобування» надмірний фінансовий тягар і перетвориться на спосіб надмірного збагачення. Підприємство входить до Групи Нафтогаз, є державним і наповнює своєю діяльністю державний бюджет. Водночас об`єкти товариства постійно зазнають масованих ворожих атак (лише з початку 2026 року зафіксовано понад 130 атак, а обстріли 2025 року спричинили падіння видобутку газу на 18%), що викликає масштабні руйнування та вимагає колосальних витрат на захист, відновлення інфраструктури та зведення фортифікаційних укриттів. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2026 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення витрат на правничу професійну допомогу понесених в суді апеляційної інстанції у справі № 910/11133/25 постановлено здійснити без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу надати до суду свої заперечення або міркування щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення витрат на правничу професійну допомогу понесених в суді апеляційної інстанції у справі №910/11133/25, у найкоротший строк, але не пізніше 17.07.2026.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною другою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи
Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий висновок міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

Як вже було зазначено, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 124 011,79 грн, з яких: 
- 43 500,00 грн - фіксована ставка (відповідно до п. 1.4 Додатка №2);
- 80 511,79 грн - гонорар успіху (Success fee), що становить 50% від суми нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат (відповідно до п. 1.5 Додатка №2). 
На підтвердження понесених витрат позивачем долучено копії:
- Договору про надання правової (правничої, професійної) допомоги №54/25 від 29.08.2025;
- додатку №2 від 27.01.2026;
- Звіту за результатом наданих послуг від 23.06.2026;
- Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 42 від 23.06.2026;
- виписки по особовому рахунку за 07.04.2026. 
Дослідивши подані позивачем докази, колегією суддів встановлено наступне.
29.08.2025 між Адвокатським бюро «ТЕТЯНИ АНДРІАНОВОЇ» (надалі - Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тревел центр "ТРАЙМ" (надалі - Клієнт) укладено Договір про надання правової (правничої, професійної) допомоги №54/25. Відповідно до умов цього Договору, Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати правову допомогу, що включає, зокрема, представництво та захист інтересів Клієнта у судах у будь-яких інстанціях. 
Відповідно до п. 4.1 Договору, розмір гонорару за кожним замовленням визначається окремою додатковою угодою. Згідно з п. 4.4 Договору, приймання-передача наданих послуг фіксується Актом прийому наданих послуг. 
27.01.2026 сторони уклали Додаток №2 до Договору, за яким Клієнт доручає, а Бюро зобов`язується надати правничу допомогу з представництва інтересів у Північному апеляційному господарському суді у справі №910/11133/25 за апеляційною скаргою АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ". Відповідно до п. 1.3, п. 1.4 та п. 1.5 Додатку №2, вартість послуг складається з фіксованої ставки у розмірі 43 500,00 грн (без ПДВ) та гонорару успіху (Success fee), що складає 50% від загального розміру пені, 3% річних, інфляційних втрат, які будуть присуджені до стягнення з позивача. Фіксовану ставку у розмірі 43 500,00 грн було сплачено Клієнтом 07.04.2026, що підтверджується банківською випискою. 
23.06.2026 між сторонами складено Звіт за результатом наданих послуг та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 42 на загальну суму 124 011,79 грн. У вказаних документах зазначено, що Бюро фактично надано, а Клієнтом прийнято послуги на суму фіксованої ставки 43 500,00 грн та гонорару успіху 80 511,79 грн. На виконання умов договору та додатку до нього, Бюро витратило 20,34 годин та надало наступні послуги:
- аналіз апеляційної скарги АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" на рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2025 та додаткове рішення від 18.12.2025 у справі №910/11133/25, аналіз судової практики, складання відзиву на апеляційну скаргу (витрачений час - 15 годин); 
- участь у судовому засіданні 23.03.2026 з урахуванням часу очікування та на дорогу (витрачений час - 1,47 год); 
- участь у судовому засіданні 01.06.2026 з урахуванням часу очікування та на дорогу (витрачений час - 1,85 год); 
- участь у судовому засіданні 15.06.2026 з урахуванням часу очікування та на дорогу (витрачений час - 0,95 год); 
- участь у судовому засіданні 22.06.2026 з урахуванням часу очікування та на дорогу (витрачений час - 1,07 год). 
Акт підписано з використанням кваліфікованих електронних підписів сторін, претензій одна до іншої сторони не мають. 

Мотиви суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви

Дослідивши подані Позивачем докази, суд встановив наступне щодо заявлених витрат у розмірі 124 011,79 грн:
- 43 500,00 грн - фіксована ставка (відповідно до п. 1.4 Додатка №2);
- 80 511,79 грн - гонорар успіху (Success fee), що становить 50% від суми нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат (відповідно до п. 1.5 Додатка №2). 

Щодо суми за виконанні роботи у розмірі 43 500,00 грн

Згідно зі Звітом від 23.06.2026, адвокатом витрачено загалом 20,34 години. З них: 
- участь у чотирьох судових засіданнях (23.03.2026, 01.06.2026, 15.06.2026, 22.06.2026) із урахуванням часу на очікування та дорогу склала 5,34 години. Цей факт є реальним та підтверджується матеріалами справи;
- аналіз апеляційної скарги, судової практики та складання відзиву на апеляційну скаргу - 15 годин (16.03.2026). 
Оцінюючи заявлені витрати на предмет їх реальності та розумності, колегія суддів виходить із такого.
Час участі представника у чотирьох судових засіданнях (разом з очікуванням та дорогою), який склав 5,34 години, є обґрунтованим, об`єктивно необхідним та повністю підтверджується матеріалами справи. У цій частині заявлені витрати є реальними та підлягають врахуванню.
Водночас, колегія суддів критично оцінює заявлені 15 годин на аналіз апеляційної скарги, судової практики та складання відзиву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.
Предметом розгляду у цій справі є стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Зазначений спір є типовим, має сталу судову практику та не належить до категорій справ виняткової правової чи фактичної складності. Більше того, правова позиція Позивача вже була детально сформована, обґрунтована та викладена у заявах по суті під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу за своїм змістом фактично дублюють попередню позицію Позивача та висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції. Відтак, підготовка такого відзиву зводилася переважно до викладення вже існуючої правової аргументації щодо доводів апелянта, що не вимагало проведення нового глибинного аналізу законодавства чи пошуку релевантної судової практики. Відповідно, обсяг і складність цієї роботи об`єктивно не вимагали від кваліфікованого фахівця в галузі права витрачання 15 годин (що еквівалентно майже двом повним робочим дням).
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений час на підготовку відзиву є вочевидь завищеним, а понесені у зв`язку з цим витрати не відповідають критеріям співмірності, розумності та об`єктивної необхідності. Стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу в цій частині у повному обсязі покладало б на нього надмірний тягар та суперечило б принципу пропорційного розподілу судових витрат. У зв`язку з цим, наявні правові підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, до суми 20 000,00 грн, що визначається судом як справедливий та обґрунтований розмір до стягнення з відповідача, з урахуванням реального обсягу та складності фактично наданих послуг (участь у 4 судових засіданнях та підготовка відзиву у справі).

Щодо «гонорару успіху» у розмірі 80 511,79 грн

Як вбачається з доданих до заяви документів, сторонами визначено «гонорар успіху» адвоката Позивача (Success fee) у розмірі 80 511,79 грн, що становить 50% від суми нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат. 
З цього приводу колегія суддів враховує, що за результатами розгляду апеляційної скарги представником позивача подано відзив щодо доводів апелянта, тобто виконано одну послугу, а також він брав участь у чотирьох судових засіданнях. Розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення здійснювався в порядку письмового провадження (без виклику сторін), що не потребувало участі адвоката позивача у судових засіданнях за відповідною скаргою. 
Також, колегія враховує, що ця справа не є складною, не містить великої кількості документів, що потребували значного часу для їх дослідження, а адвокат позивача, обізнаний зі спірними правовідносинами та позицією учасників у справі.
Як зазначено вище, відповідач подав заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, в яких просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі в суді апеляційної інстанції, оскільки, на його думку, розмір заявлених відповідачем витрат не є розумним та виправданим, враховуючи обставини цієї справи, її складність, обсяг наданої адвокатом позивачу правової допомоги.
Вирішуючи питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», колегія суддів виходить з того, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Відтак, з огляду на предмет та ціну позову, обсяг виконаних адвокатом позивача робіт, колегія враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тому керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, колегія вважає обґрунтованою та пропорційною суму «гонорара успіху» адвоката позивача у розмірі 10 000,00 грн. 
Отже, ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та заперечення відповідача, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 126, 129 ГПК України, колегія дійшла висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з апеляційним переглядом цієї справи у загальному розмірі 124 011,79 грн є завищеними та неспівмірними з наданими послугами, а тому підлягають частковому задоволенню у сумі 30 000,00 грн (20000,00 грн - за складання та подання відзиву на апеляційні скарги позивача, а також участь у чотирьох судових засіданнях, 10 000,00 грн - «гонорар успіху»). В іншій частині заяви колегія не покладає такі витрати на відповідача. 

Щодо заперечень відповідача 

Розглядаючи заперечення відповідача щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
Відповідач просить відмовити у стягненні заявлених витрат посилаючись на те, що позивач подав докази витрат на правничу допомогу після ухвалення постанови від 22.06.2026 з пропущенням встановлених процесуальних строків. На думку відповідача, позивач не обґрунтував поважних причин неподання цих доказів до закінчення судових дебатів і не заявляв клопотання про поновлення строку. 
Колегія суддів відхиляє зазначені доводи відповідача з огляду на таке.
Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу, позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести. Суд апеляційної інстанції ухвалив постанову по суті спору 22.06.2026. Позивач подав заяву про ухвалення додаткової постанови разом із доказами понесення витрат (зокрема, Звітом та Актом від 23.06.2026) через систему «Електронний суд» 26.06.2026. Тобто, позивач звернувся до суду в межах гарантованого законом п`ятиденного строку після ухвалення рішення. Процесуальний закон не вимагає від сторони доводити наявність поважних причин для використання цього 5-денного строку, якщо попередню заяву було зроблено вчасно. Відтак, заява позивача подана правомірно і підлягає розгляду по суті. 
Окрім цього, Відповідач заперечив щодо заяви позивача про стягнення витрат, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат свідчить про невідповідність критеріям співмірності, обґрунтованості та розумності витрат на правничу допомогу. Відповідач зазначив, що у період дії в Україні воєнного стану стягнення з нього судових витрат у розмірі 124 011,79 грн є надмірно обтяжливим та невиправданим. 
Колегія суддів приймає до уваги зазначені заперечення Відповідача та вважає їх достатньо обґрунтованими, у зв`язку з чим дійшла висновку про часткове їх задоволення з підстав, викладених вище у цій постанові. 

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції у справі № 910/11133/25, - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (04053, Україна, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" (03057, Україна, м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, буд. 31-33; ідентифікаційний код: 34353586) 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.О. Алданова

С.І. Буравльов