Справа № 161/14779/23  Провадження №11-кп/802/102/26 | Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
| Доповідач:                 ОСОБА_2

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 , 
захисника обвинуваченого – ОСОБА_7 , 
представників потерпілих – ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 – адвоката ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2025 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.229 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Даним вироком у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №72023030000000002, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено за: ч.1 ст.229 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 26 603 (двадцять шість тисяч шістсот три) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 452 251 (чотириста п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят одну) гривень; ч.2 ст.229 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8 700 (вісім тисяч сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 147 900 (сто сорок сім тисяч дев`ятсот) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 , призначено, остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 26 603 (двадцять шість тисяч шістсот три) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 452 251 (чотириста п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят одну) гривень.
Задоволено цивільний позов «The Procter & Gamble Company» («Дзе Проктер енд Гембл Компані») до ОСОБА_9 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь компанії «The Procter & Gamble Company» («Дзе Проктер енд Гембл Компані») завдану майнову (матеріальну) шкоду в розмірі 261 370 (двісті шістдесят одну тисячу триста сімдесят) грн. 09 коп.
Частково задоволено цивільний позов «Unilever IP Holdings B.V.» («Юнілевер АйПі Холдінгз Бі.Ві») до ОСОБА_9 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь компанії «Unilever IP Holdings B.V.» («Юнілевер АйПі Холдінгз Бі.Ві») завдану майнову (матеріальну) шкоду в розмірі 81 732 (вісімдесят одну тисячу сімсот тридцять дві) грн. 01 коп.
Частково задоволено цивільний позов «Henkel AG&Co. KGaA» («Хенкель АГ&Ко.КГаА») до ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь компанії «Henkel AG&Co. KGaA» («Хенкель АГ&Ко.КГаА») завдану майнову шкоду в розмірі 256 876 (двісті п`ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 74 коп.
На підставі ст.96-1, 96-2 КК України станок-пристрій для запаювання пакетів поліетиленових з маркуванням: HUALIAN MACHINERY, модель FPT-500, в кількості 1 шт. з стрейч плівкою на ньому, станок-пристрій з маркуванням: HUALIAN, Product name SHRINK PACKAGING MACHINE, MODEL BS-6535LAG, в кількості 1 шт., станок-пристрій для упакування картонних коробів чорного кольору з маркуванням «PACKHOUSE» в кількості 1 шт., 1 вага помаранчевого кольору без маркувань – примусово безоплатно вилучено у власність держави.
Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 18 164 (вісімнадцять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 00 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз об`єктів інтелектуальної власності та судових економічних експертиз об`єктів інтелектуальної власності (висновки експертів №СЕ-19/120-23/5399-ІВ від 09.06.2023, №СЕ-19/120-23/5398-ІВ від 13.06.2023, №СЕ-19/120-23/5388-ІВ від 12.06.2023, №СЕ-19/120-23/5387-ІВ від 31.05.2023, №СЕ-19/120-23/5384-ІВ від 07.06.2023, №СЕ-19/120-23/5374-ІВ від 21.06.2023, №СЕ-19/120-23/5368-ІВ від 20.06.2023, №СЕ-19/120-23/5373-ІВ від 14.06.2023, №СЕ-19/120-23/6147-ІВ від 28.06.2023, №СЕ-19/120-23/6143-ІВ від 27.06.2023, №СЕ-19/120-23/6145-ІВ від 28.06.2023, №СЕ-19/120-23/7822-ІВ від 25.09.2023, №СЕ-19/120-23/7821-ІВ від 12.10.2023, №СЕ-19/120-23/7823-ІВ від 27.10.2023 та №СЕ-19/120-23/7817-ІВ від 18.10.2023).
Вироком також вирішено долю речових доказів та питання щодо арешту на майно.
Не погоджуючись з таким вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Волинського апеляційного суду від 11.08.2025 судове провадження щодо ОСОБА_9 було зупинено на підставі ст.335 КПК України до закінчення його перебування в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Ухвалою цього ж суду від 04.09.2026 судове провадження за клопотання самого обвинуваченого відновлено та продовжено апеляційний розгляд кримінального провадження.
Судом встановлено, що 06 липня 2026 року до апеляційного розгляду до початку розгляду кримінального провадження по суті обвинувачений ОСОБА_9 подав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1, 2 ст.229 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, яке було підтримане його захисниками. Також просить залишити без розгляду цивільні позови у кримінальному провадженні. 
08 липня 2026 року прокурор подав клопотання про відновлення провадження у справі з метою оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав доводи вищевказаних клопотань, думку захисника обвинуваченого, прокурора та представника потерпілих з приводу таких клопотань, перевіривши матеріали кримінального провадження в цій частині, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Під час розгляду справи апеляційним судом, обвинуваченим подано клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1, 2 ст.229 КК України на підставі ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності, яке підтримано його захисниками.
Колегія суддів апеляційного суду розглянувши у порядку ч.4 ст.286, ст.288 КПК України вказане клопотання вважає таким, що до задоволення не підлягає з огляду на таке.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1, 2 ст.229 КК України, в яких обвинувачуються ОСОБА_9 вчинені були: за ч.1 ст.229 КК – в період з 02.01.2023 по 22.03.2023; за ч.2 ст.229 КК – в період з 31.05.2023 по 04.07.2023.
Санкція ч.1 ст.229 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в ч.2 – покарання у виді штрафу від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, за положеннями ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1, 2 ст.229 КК України відносяться до нетяжких злочинів.
Статтею 49 КК України визначені підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, у п.3 цієї норми передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Згідно п.2 цієї ж норми - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років .
Водночас, у ч.3 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.1 і 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Під час апеляційного розгляду прокурор надав суду лист Третього СВ (з дислокацією у місті Рівному) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, з якого вбачається, що слідчим відділом цього органу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №62025240030010220, до якого додано витяг з ЄРДР. Відповідно до цього витягу військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, курсант навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки в/ч НОМЕР_1 , рядовий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 16 липня 2025 року з метою тимчасово ухилення від служби, в умовах воєнного стану, не прибув після лікування у медичному закладі до розташування в/ч НОМЕР_1 в пункті дислокації АДРЕСА_2 , службові обов`язки не виконує та проводить час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби. Правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України відноситься до тяжких злочинів. 
Таким чином, з урахуванням викладеного, в даному випадку 16 липня 2025 року мало місце переривання перебігу строків давності, які визначені ст.49 КК України, у зв`язку з вчиненням ОСОБА_9 нового тяжкого злочину до закінчення строків зазначених у ч.1 і 2 ст.49 КК України. Тобто, на час розгляду апеляційним судом цього кримінального провадження – 04.09.2026, строки визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України, не минули (не пройшло три роки).
Тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про його звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1, 2 ст.229 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності, до задоволення не підлягає.
Також апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_9 в розшук, оскільки прокурором не доведено обставин, визначених ч.1 ст.335 КПК України. На даний час відомостей, які б свідчили про те, що обвинувачений переховується від суду матеріали кримінального провадження не містять.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.376, 404, 405, 407, 417 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_9 , та клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України і закриття кримінального провадження, – відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий 

Судді