Справа № 373/1208/26
Провадження № 2/373/1265/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Залеської А.О.,
за участю секретаря судових засідань Руденко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги,

установив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором про надання правової допомоги від 16.09.2025 у розмірі 23000 грн та витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 16.09.2025 між ним - ОСОБА_1 (адвокатом) та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір про надання правової допомоги, за умовами якого, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу правничі послуги пов`язані зі зверненням до суду та розглядом в суді справи про оскарження наказу про дисциплінарне стягнення №320-ос від 12.09.2025. Відповідно до Додатку №1 до Договору від 16.09.2025 сторони погодили вартість відповідних послуг (гонорар адвоката) у розмірі 23000,00 грн. Позивач на виконання умов договору здійснив правовий аналіз спірних правовідносин, склав та направив адвокатський запит до відповідача, а також склав позовну заяву, яку подав до Київського окружного адміністративного суду і ухвалою суду від 08.12.2025 у справі № 320/52094/25 за його позовом було відкрито спрощене провадження. У свою чергу, відповідач та не оплатив послуги адвоката згідно договору.
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки грошове зобов`язання перед позивачем він виконав у повному обсязі: частину коштів в сумі 13000 грн готівкою він передав позивачу особисто в його офісі одразу після підписання договору 16.09.2025, а решту суми - 10000 грн він переказав 21.09.2025 на картку позивача. На підтвердження таких обставин відповідач послався на свідка ОСОБА_4 , надав скріншот переписки з адвокатом та квитанцію про переказ коштів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він здійснює індивідуальну адвокатську діяльність та практикує отримання плати від клієнтів безготівковим способом (шляхом переказу на картку). У договорі завжди прописується загальна вартість послуг, включно із супроводом клієнта у суді (гонорар адвоката). Він починає працювати на замовлення лише після того як надійдуть кошти від клієнта. У відносинах з ОСОБА_3 він виконав свою частину зобов`язань: надіслав адвокатський запит до підприємства, підготував та подав до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву в інтересах ОСОБА_3 про оскарження дисциплінарного стягнення і за цим позовом було відкрито провадження в суді. У тій справі відповідач – Управління державної охорони подало відзив (заперечення) на позов. Відповіді на відзив він не писав та згодом розірвав договірні відносини з ОСОБА_3 , вийшовши зі справи, про що письмово повідомив адміністративний суд. Таке рішення він прийняв тому, що клієнт ОСОБА_2 був занадто претензійним до нього, кілька разів телефонував та писав смс-повідомлення з вимогами надати звіт про хід судової справи, просив пришвидшити її розгляд. При цьому ОСОБА_2 говорив, що порушене в суді питання вже не актуальне для нього. Він вирішив припинити надокучливість такого клієнта (відповідача) шляхом розірвання договору та зверненням до суду з позовом про стягнення коштів. У позові він зазначив суму стягнення 23000,00 грн, оскільки ця сума адвокатського гонорару вказана в договорі. Раніше (в досудовому порядку), він не ставив відповідачу вимогу оплатити його послуги. Після подання відповідачем відзиву на позов він згадав, що ОСОБА_2 на виконання умов договору здійснив переказ за номером його картки на суму 10000,00 грн. Тому просив стягнути з відповідача решту 13000,00 грн, зваживши на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів розрахунку з ним на цю суму. 

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що у вересня 2025 у нього виникли серйозні проблеми по службі, а тому попередньо домовившись по телефону з адвокатом ОСОБА_1 , вранці 16.09.2025 він приїхав до нього в офіс: м. Києві, вул. Солом`янська, 5, офіс №303. Разом з ним була його дівчина (співмешканка) ОСОБА_4 , яка позичила йому гроші в сумі 13000,00 грн «на адвоката». В офісі ОСОБА_1 вислухав його та повідомив, що береться за його справу, підготує позовну заяву до суду та здійснюватиме юридичний супровід до завершення розгляду справи в суді. Також адвокат повідомив, що вартість таких його послуг складає 23000,00 грн, на що він погодився, оскільки ОСОБА_1 говорив досить обнадійливо, сказав, що результат по суду буде за 3-4 місяці. Вони підписали договір і він передав позивачу 13000 грн готівкою, а решту пообіцяв переказати на картку трохи пізніше. Свій примірник договору він згорнув та поклав до блокноту. Розписки про отримання коштів від адвоката він не брав, оскільки сподівався на його порядність та на сам факт підписання договору, як на гарантію того, що кошти взяті. Приблизно через пять-шість днів, як тільки отримав заробітну плату він відправив на картку прозивача решту обумовленої в договорі суми - 10000 грн. Перший місяць адвокат спілкувався з ним, а надалі став уникати прямих відповідей, про стан розгляду справи в суді нічого не говорив. На прохання зробити хоч щось аби пришвидшити розгляд справи, позивач всіляко ухилявся, казав, що не може вплинути на суд. В телефонній розмові та в смс-повідомленнях він кілька разів висловлював своє невдоволення, нагадуючи адвокату, що домовленість була: правовий супровід його справи до отримання результату в суді. 26.03.2026 позивач надіслав йому смс-повідомлення про те, що розірвав з ним договір та подав позов до суду, у зв`язку з нібито порушенням ним умов договору та не здійснення оплати послуг.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що у вересні 2025 року у її співмешканця ОСОБА_3 були серйозні проблеми по роботі, про які він їй особливо не розповідав, казав лише, що буде наймати адвоката та, що на це треба чималі гроші. Приблизно 10.09.2025-12.09.2025 вона на прохання чоловіка позичила йому (до зарплати) 13000 грн для таких цілей. За кілька днів після того, вранці вони удвох на автомобілі виїхали до м. Києва та близько 10:00 – 11:00 год. були на вул. Солом`янська, 5. (точної дати та часу свідок не пам`ятає). Вони піднялись на третій поверх до адвоката, чоловік ( ОСОБА_2 ) зайшов в кабінет (номер вона не запам`ятала), а вона стала чекати в коридорі. Так як там не було стільців, вона за 5-10 хв. спустилась на перший поверх в «хол. Приблизно за 40 хв. прийшов ОСОБА_2 сказав, що адвокат обіцяв допомогти, що гроші він йому сплатив, залишається лише чекати. Вона спитала, чи він взяв якийсь документ про передачу коштів, на що чоловік ( ОСОБА_2 ) відповів, що той адвокат серйозна людина і все буде нормально. У той період вона повністю забезпечувала сім`ю, грошей у ОСОБА_3 не було, він чекав зарплату, а вона у нього у двадцятих числах місяця. Перший місяць нічого не відбувалось, а потім ОСОБА_2 почав скаржитись на адвоката. Один раз вона чула їх телефонну розмову, говорили щось по справі, чоловік розмовляв стримано, не грубив. 
Подані сторонами письмові докази свідчать про наступне.
Згідно витягу з Єдиного реєстру Адвокатів України Геря Олег Юрійович здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000638 від 15.07.2019, виданого Радою адвокатів міста Києва згідно рішення №408 від 24.06.2019 (а.с.15-16).
16.09.2025 між ОСОБА_3 (клієнт) та адвокатом Геря Олегом Юрійовичем у м. Києві було укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.3-4). 
За змістом п.п.1.1.-1.3. предметом цього договору є наступні зобов`язання адвоката: 
-проведення правового аналізу по оскарженню наказу про дисциплінарне стягнення у вигляді пониження в званні клієнта №320-ос від 12.09.2055 або іншого наказу, пов`язаного з притягненням до дисциплінарної відповідальності після 10.09.2025. (п. 1.1) 
-направлення адвокатських запитів по збору доказів по оскарженню наказу №320-ос від 12.09.2055 або іншого наказу, пов`язаного з притягненням до дисциплінарної відповідальності, яке пов`язано з пониженням у посаді після 10.09.2025 (п.1.2). 
-складання позовної заяви по скарженню наказу начальника №320-ос від 12.09.2025, або іншого наказу, пов`язаного з притягненням до дисциплінарної відповідальності після 10.09.2025, подачі її до суду та здійснення представництва інтересів клієнта в суді(п.1.3). 
Відповідно до п. 2.5 зазначеного договору адвокат повинен з розумною регулярністю інформувати клієнта про хід виконання угоди.
Пунктом 2.6 договору передбачено ряд підстав для дострокового розірвання адвокатом угоди з клієнтом і відмови від надання послуг без будь-яких додаткових умов, зокрема у випадках: якщо клієнт відмовляється від сплати гонорару частково або в повному обсязі; клієнт, незважаючи на роз`яснення адвоката, наполягає на досягненні результату, який адвокатом не може бути виконано з об`єктивних причин.
За змістом п. п. 2.8 договору адвокат при виконанні умов договору діє без обмежень та наділений всіма правами учасника справи відповідно до ст.ст. 44, 182 КАС України.
У розділі 4 договору Порядок оплати адвокатського гонорару» вказано, що оплата адвокатського гонорару здійснюється відповідно до Додатку даного договору.
Згідно Додатку до договору про надання правової допомоги, який також 16.09.2025 підписано сторонами, розділ 4 «Порядок оплати адвокатського гонорару» включає пункт 4.1., в якому закріплено, що за виконання усіх дій відповідно до п.1.1., 1.2., 1.3. договору клієнт зобов`язаний заплатити адвокату грошову суму в розмірі 23000грн (а.с.7).
З копії Опису вкладення до цінного листа « Укрпошта» та накладної «Укрпошта» за №0303700210920 від 17.09.2025 вбачається, що адвокат Геря О.Ю. наступного дня після укладання договору з відповідачем ОСОБА_3 скерував до Управління державної охорони України (відповідача в майбутній судовій справі) адвокатський запит (а.с.8,9).
Відповідно до скріншоту з особистого кабінету адвоката в підсистемі «Електронний суд» 09.10.2025 ОСОБА_1 , як представник позивача ОСОБА_3 подав адміністративний позов до Київського окружного адміністративного суду до відповідача - Управління Державної охорони України. Вищевказаній справі присвоєно номер 320/50094/25 від 22.10.2025 та здійснено автоматизований розподіл між суддями (а.с.10, 11).
08.12.2025 суддя Київського окружного адміністративного суду Жук Р.В. відкрив провадження у справі №320/52094/25 про визнання протиправними та скасування акту, висновку та наказу. Розгляд справи визначено судом здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за письмовими матеріалами та зобов`язано відповідача у п`ятнадцятиденний строк надати матеріали дисциплінарної та особової справи позивача (а.с.12-14).
Зі скріншоту переписки відповідача з адвокатом, яку суд переглянув безпосередньо на мобільному телефоні ОСОБА_3 , вбачається, що 19.09.2025 о 11:52 відповідач надіслав адвокату смс-повідомлення, в якому попросив надати номер картки та повідомив, що на днях він перешле йому (адвокату) решту коштів за послуги. Адвокат у відповідь цього ж дня о 12:53 відправив смс-повідомлення з номером картки НОМЕР_1 та попросив надіслати квитанцію після перерахування коштів. 22.09.2025 о 14:44 відповідач зі свого телефону надіслав адвокату скріншот квитанції про переказ 10000 грн. та о 17:02 написав, що назавтра його викликають по першій справі до Печерського суду, спитав чи зможе адвокат під`їхати, а також запитав чи надійшли кошти (а.с.30).
Оглянута в суді смс-переписка по на мобільному телефоні ОСОБА_3 не містить видалених повідомлень, а також в чаті відсутні повідомлення від адвоката стосовно неналежної оплати чи недоплати відповідачем обумовленої договором суми. 
Копія квитанції Monobank за №3695-9KPX-P38E-BT83 від 21.09.2025 свідчить про те, що ОСОБА_2 на картку № НОМЕР_1 перерахував 21.09.2025 о 12:59 год. 10000,00 грн (а.с.31,34).

Між сторонами існує спір щодо виконання зобов`язань за договором про надання послуг правової допомоги, який регулюється наступними нормами цивільного закону. 
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого є : договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Статтею. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст. 627 ЦК).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»: виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію (товар, роботу, послугу) для особистих потреб.
Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ч. 1ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст. 903 ЦК України визначено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо ж неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 907 ЦК України визначає, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. 
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону).
У статті 19 Закону № 5076-VI наведено перелік видів адвокатської діяльності (види правничих послуг), якими, зокрема є: п.1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; п. 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; п. 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органа х.
Відповідно до положень ст. 4, ч.1 ст. 26 Закону № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється адвокатами індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги, довіреності, ордеру або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно ч.ч.1,3 ст. 27 цього Закону договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Статтею 29 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що дія договору про надання правничої допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правничої допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі (ч.ч.1,2 Закону).

Вислухавши сторони, показання свідка, дослідивши зміст заяв про суті спору та додані до них докази у їх логічному взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. 
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.
Відповідно до положень сч.1 та ч.3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крам випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено, позивач ОСОБА_1 подав до суду позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання правової допомоги в сумі 23000,00 грн, стверджуючи, що відповідач ОСОБА_2 зовсім не оплатив його послуги згідно Договору від 16.09.2025. Таке твердження викликає у суду обґрунтовані сумніви та є нелогічним, адже в суді позивач заявив, що в своїй практиці він не приступає до виконання замовлення допоки не отримає від клієнта повної плати або хоча б частини обумовленої в договорі суму. Крім того, згідно обставин цієї справи вже наступного дня після підписання договору, а саме: 17.09.2025 адвокат відправив запит до Управління державної охорони України, з рішенням якого не погоджувався замовник послуг – ОСОБА_2 . 
Суд також звернув увагу на те, що після надання відповідачем разом із відзивом на позов беззаперечних доказів: квитанції про переказ коштів 21.09.2025 в сумі 10000 грн на картковий рахунок позивача та скріншот переписки з ним, останній підтримав позов частково: на суму стягнення 13000 грн, заперечуючи при цьому ще твердження відповідача про надання йому цих коштів готівкою в день підписання договору. Таке заперечення не є переконливим, адже позивач приступив до виконання замовлення та, як він стверджує, виконав його повністю. До того ж позивач пояснив, що у позові він поставив вимогу про стягнення з відповідача 23000,00 грн тому, що саме ця сума була вказана в договорі, а про переказ (сплату) йому відповідачем 10000 грн він просто забув. Вказане не виключає того, що позивач міг забути і про отримання від відповідача готівки в сумі 13000 грн, в день укладання договору, як стверджував ОСОБА_2 . Той факт, що позивач, після надання, з його слів, повного пакету послуг, протягом шести місяців не висунув відповідачу досудову вимогу оплатити такі послуги за ціною вказаною в договорі, дає підстави сумніватись в тому, що послуги адвоката не були оплачені відповідачем. 
Крім зазначених вище обставин, які свідчать на користь відповідача, останній, зміг надати суду непрямі докази того, що першу частину гонорару він сплатив адвокату - позивачу ОСОБА_1 готівкою в день підписання договору. Такими доказами є свідчення свідка ОСОБА_4 , яка хоч і не була разом з відповідачем в кабінеті позивача і не бачила передачі коштів, однак приїхала з ним до офісу адвоката та точно знала, що ОСОБА_2 зайшов в кабінет до нього з грошима в сумі 13000,00 грн, які вона особисто дала (позичила) йому перед поїздкою саме для оплати послуг адвоката. Також відповідач надав доказ того, що за кілька днів після укладання договору, а саме: 19.09.2025 у смс-переписці він попросив у позивача номер картки, зазначивши, що на днях зможе переслати йому решту коштів за послуги. На це позивач ОСОБА_1 ніяких заперечень чи уточнень не висловив та у відповідь відправив відповідачу повідомлення з номером картки.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд констатує, що позивач ОСОБА_1 не був переконливим у суді та не зміг довести того факту, що відповідач винен йому 13000,00 грн по договору надання правової допомоги. Також позивач не спростував будь-якими доказами або, щонайменше, логічними поясненнями, твердження відповідача про сплату йому цієї суми готівкою. Суд також звернув увагу на пояснення позивача стосовно того, що він розірвав договір з відповідачем та звернувся до суду з цим позовом після спливу шести місяців лише тому, що відповідач надокучливо вимагав від нього прискорення розгляду справи в суді, чого він не міг забезпечити, оскільки не може впливати на суд. 
Суд також зазначає, що у відповідній категорії спорів щодо проходження публічної служби, послуги адвоката, як правило, включають більший обсяг робіт, ніж фактично було надано відповідачу: направлено адвокатський запит та складання позовної заяви. Позивач, як він сам повідомив, навіть не подав відповіді на відзив відповідача у справі № №320/52094/25 за позовом ОСОБА_3 та не заявив жодного клопотання процесуального характеру, а отже не проявляв інтересу до справи з тим аби її розгляд відбувався об`єктивно, повно та в розумні строки. Натомість позивач достроково (до завершення судового розгляду у страві та ухвалення у ній рішення) розірвав договір з відповідачем. Тому, у суду немає підстав вважати, що адвокат виконав взяті на себе зобов`язання та надав увесь спектр послуг, що вказані у пунктах 1.1-1.3 договору, у тому числі і щодо представництва інтересів клієнта в суді, загальною вартістю 23000 грн, як визначено у п. 4.1 додаткової угоди.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на документальне підтвердження відповідачем сплати 21.09.2025 на рахунок позивача безготівковим переказом 10000 грн за договором про надання правової допомоги від 16.09.2025, суд відмовляє позивачу у задоволенні його позову повністю, визнавши решту позовних вимог про стягнення з відповідача 13000 грн безпідставними, необґрунтованими та недоведеними з мотивів, викладених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги – відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя      А.О. Залеська