справа № 208/6002/26
№ провадження 3/208/1273/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 р.  м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Подкопаєва І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Кам`янського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
- за ч. 1 ст. 173^2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП) -

ВСТАНОВИЛА:
14.04.2026 року приблизно о 12:20 за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї двоюрідної бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: умисні дії психологічного характеру, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав потерпілій шкоду психологічного характеру. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
В судове засідання, призначене на 25.05.2026 року, особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 не з`явився, відомості про його належне повідомлення про дату, час та місце судового розгляду справи в матеріалах справи відсутні. 
В судове засідання ОСОБА_1 призначене на 08.07.2026 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання судових повісток на адресу зазначену в протоколі, клопотань про відкладення розгляду справи або оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив.
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, відомості про її належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні. 
Суд враховує, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, ч.2 ст.268 КУпАП.
Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла до наступних висновків.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно з вимогами статті 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Диспозицією частини 1 ст.173^2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частина 1 статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. 
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Оцінивши докази в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та його вина підтверджуються наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 963754 від 24.04.2026 року, в якому зафіксовано факт та обставини вчинення адміністративного правопорушення;
- рапортом, який зареєстрований в ЄО за № 9079 від 14.04.2026 року інспектором -черговим Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Берсенєвим О.В., відповідно до якого 14.04.2026 року о 12 годині 24 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.04.2026 о 12:23 за адресою: АДРЕСА_2 , внук сестри який знаходиться під домашнім арештом через підпал авто, ламає меблі забарикадувався у кімнаті, кричить на весь будинок, заявниця його боїться;
- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 наданих нею під час складання протоколу в яких вона зазначила, що 14.04.2026 року прийшла за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 почав кричати на неї, виражатися нецензурною лайкою, кидатися речами.
- поясненнями самого ОСОБА_1 в яких він підтвердив обставини викладені в протоколі;
- поясненнями законного представника ОСОБА_1 — ОСОБА_3 , яка зазначила, що проживає разом зі своїм онуком ОСОБА_1 , над яким вона здійснює опіку. На момент описаних подій щодо ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У той день ОСОБА_3 була відсутня за місцем проживання та попросила свою сестру перевірити, чи перебуває ОСОБА_1 вдома. Після цього сестра зателефонувала їй та повідомила, що ОСОБА_1 висловлюється нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою; 
Також до матеріалів справи долучено копії документів підтверджуючих те, що ОСОБА_3 є опікуном неповнолітнього ОСОБА_1 . 
Згідно зі статтею 34 КУпАП обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, не встановлені.
Згідно зі статтею 35 КУпАП обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, не встановлені.
Відповідно до статті 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які на момент вчинення адміністративного правопорушення досягли шістнадцятирічного віку.
Згідно з частиною першою статті 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. Водночас частиною другою статті 13 КУпАП встановлено, що у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 173-2 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
Згідно ст.283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про систематичність вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, попереднє притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також інших обставин, які б свідчили про необхідність проходження ним відповідної програми, суд не вбачає необхідності направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, відповідно до ст. 39-1 КУпАП.
Дослідивши надані докази в їх сукупності, враховуючи характер та обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який є неповнолітнім, його вік, ступінь вини, майновий стан, те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя дійшла висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень достатнім буде застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини першої статті 173-2 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Відтак, ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 665,60 грн.
Відповідно до частини першої статті 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (частина четверта статті 299 КУпАП).
Відповідно до частин 1 - 2 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 245, 251, 252, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»-

ПОСТАНОВИЛА:
Визнати  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень (отримувач коштів - ГУК у Дн-кій обл/Заводський р/22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155, банк отримувача - УДКСУ у Дніпропетровській обл, розрахунковий рахунок UA618999980313070106000004573, код класифікації доходів бюджету 21081100).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу, та витрати на облік зазначених правопорушень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (отримувач коштів - ГУК у Дн-кій обл/Заводський р/ 22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030101).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Кам`янського протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до виконання становить три місяці.

Суддя І. А. Подкопаєва