С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/11817/26
В справі 761/10326/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
11 вересня 2026 року в місті Києві Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк», Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Венбест», про визнання дій неправомірними.

ІІ. Описова частина
10.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк», Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Венбест», про визнання дій неправомірними.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2023 позов передано до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. 07.03.2024 матеріали позовної заяви надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва, 13.03.2024 автоматизованим розподілом судових справ між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.
Ухвалою суду від 14.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі, Відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, Третій особі - строк на подання пояснень щодо позову - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.04.2018 Позивач уклав з Відповідачем договір банківського вкладу № 055820 від 05.04.2018 на суму 197.000,00 грн строком до 05.04.2019. 05.04.2019 Позивач прибув у приміщення банку, щоб отримати належні йому грошові кошти.
Позивач вказує, що коли працівники банку надали йому надруковані документи для отримання коштів у касі банку (заяви на видачу готівки), він побачив, що в документах зазначені значно менші суми коштів, не передбачені умовами договору, у зв`язку з чим 05.04.2019 об 11 год. 23 хв. він за номером «102» повідомив працівників поліції м. Києва про те, що банк відмовився повернути йому 59.000,00 грн, та викликав працівників поліції на місце конфлікту у приміщення банку.
Як зазначає Позивач, йому не було відомо, що після виклику ним поліції хтось із працівників банку умисно натиснув спеціальну сигнальну кнопку «Тривога», внаслідок чого через три хвилини з вулиці у приміщення банку забігли два працівники приватної охорони банку - Товариства з обмеженою відповідальністю «Венбест». На думку Позивача, працівники охорони безпричинно і безпідставно накинулися на нього, схопили його з двох боків за руки і силою витягли з приміщення банку на вулицю, де він негайно за номером «102» повідомив працівників поліції про напад на нього працівників охорони банку та викликав поліцію на місце конфлікту.
Позивач зазначає, що в подальшому працівники поліції письмово повідомили його про результати проведеної перевірки його повідомлень за номером «102» від 05.04.2019 та матеріалів, зареєстрованих в ЖЄО Шевченківського УП ГУНП у м. Києві за № 26006/4574 від 05.04.2019, за його заявами з приводу неправомірних дій працівників АТ «Агропросперіс Банк» та охорони банку - ТОВ «Венбест».
Позивач вважає неправомірними дії працівників Відповідача щодо виклику 05.04.2019 у приміщення банку працівників приватної охорони банку - ТОВ «Венбест» шляхом натискання спеціальної сигнальної кнопки «Тривога» для затримки вкладника банку, у зв`язку з чим вирішив звернутися до суду за захистом своїх особистих прав та інтересів. Обґрунтовуючи право на звернення до суду, Позивач посилається на ст.ст. 15, 16 ЦК України.
Керуючись ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 263 ЦПК України, Позивач просить визнати неправомірними дії працівників Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» щодо виклику 05.04.2019 у приміщення банку працівників приватної охорони банку - Товариства з обмеженою відповідальністю «Венбест» шляхом натискання спеціальної сигнальної кнопки «Тривога» для затримки вкладника банку Соботюка Михайла Миколайовича.

Відзив на позов у встановлений судом строк до суду не надійшов.

24.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від Третьої особи в особі представника за довіреністю Черноуза Богдана Івановича надійшли пояснення щодо позову.
По суті спору Третя особа вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, аналізуючи викладені Позивачем обставини та документи лише в частині, що її стосується.
Третя особа зазначає, що Позивачем ні у позовній заяві, ні в доданих до неї документах не доведено вчинення працівниками Відповідача або Третьої особи протиправних дій щодо Позивача. Як вказує Третя особа, окрім тверджень самого Позивача, викладених у позовній заяві, та фабули, відображеної з його ж слів у листі Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.06.2019 № С-37-оп/125/12/01-2019 і довідці від 11.04.2019 старшого дільничного офіцера поліції відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, жодних даних про вчинення протиправних дій щодо Позивача матеріали не містять, а зазначеними документами вчинення таких дій спростовано.
На думку Третьої особи, навіть за умови, що працівниками банку була натиснута відповідна кнопка «Тривога», це жодним чином не підпадає під кваліфікацію протиправних дій, а є лише намаганням убезпечити працівників банку та відвідувачів від можливих протиправних дій Позивача. Мотиви таких дій, як зазначає Третя особа, частково зрозумілі з довідки від 11.04.2019, в якій вказано, що внаслідок конфлікту, що виник з ініціативи Позивача, працівники банку змушені були викликати охорону. Третя особа стверджує, що жодних протиправних, неправомірних, протизаконних дій щодо Позивача працівниками Відповідача чи Третьої особи вчинено не було, як і не існує доказів цього.
Крім того, Третя особа звертає увагу на те, що Позивач не зазначає, чому, якщо неправомірні дії працівників Відповідача щодо нього відбулися 05.04.2019, він звернувся до суду з позовом лише 10.06.2022, тобто більш ніж через три роки.
Посилаючись на ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України, Третя особа вважає, що Позивач належним чином не довів та не обґрунтував вчинення працівниками Відповідача неправомірних дій щодо виклику 05.04.2019 працівників Третьої особи шляхом натискання спеціальної сигнальної кнопки «Тривога» для затримки вкладника банку, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

ІІІ. Мотивувальна частина
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши наявні в справі докази, суд вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
05.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «Агропросперіс Банк» (Банк) та ОСОБА_1 ( Вкладник ) укладено договір банківського вкладу фізичної особи «Класичний» № 055820, за умовами якого Банк відкрив Вкладнику рахунок для обліку строкових коштів та прийняв на зберігання грошові кошти (Вклад) на строк 12 місяців - з 05.04.2018 по 05.04.2019. Сума вкладу становить 197.000,00 грн, процентна ставка - 16,5 % річних. Договір надано Позивачем у витягу.
Із листа управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.06.2019 № С-37-оп/125/12/01-2019, наданого Позивачу у відповідь на його заяву від 12.06.2019, вбачається, що в базі даних Інформаційного порталу Національної поліції України 05.04.2019 зафіксовано повідомлення Позивача: об 11:21:47 - про те, що у банку йому не повертають 59.000 грн, більше даних не надав, чекає на поліцію; об 11:26:29 - про те, що накинулися працівники охорони «Венбест» і вивели його з приміщення банку; об 11:32:55 - з проханням прискорити наряд та з повідомленням про те, що накинулися працівники охорони «Венбест» і вивели його з приміщення банку; об 11:51:21 - зі скаргою на те, що екіпаж, який приїхав на виклик, не реагує належним чином, і з повідомленням про те, що накинулися працівники охорони «Венбест» і вивели його з приміщення банку. Повідомлення зареєстровані Шевченківським управлінням поліції ГУНП у м. Києві за № 26006, за результатами їх розгляду матеріали списано в справу, о 16:47:30 заявнику надано роз`яснення.
Згідно з довідкою старшого дільничного офіцера поліції відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 11.04.2019, адресованою начальнику Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, за матеріалами, зареєстрованими в ЖЄО Шевченківського УП ГУНП у м. Києві за № 26006/4574 від 05.04.2019 за заявою ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій представників АТ «Агропросперіс Банк» та приватної охорони «Венбест», проводилась перевірка.
У довідці зазначено, що в ході розгляду матеріалу та із заяви ОСОБА_1 встановлено, що 05.04.2019 заявник прийшов до банку по вул. Дегтярівській, 27-Т з метою отримання готівкових коштів, однак працівники банку поводили себе некоректно, потім прибули працівники приватної служби охорони «Венбест», які виштовхали заявника з приміщення банку. На запит поліції голова правління банку повідомив, що заявник дійсно користується фінансовими послугами банку, під час відвідування банку постійно проявляє агресію до працівників банку, безпричинно ображає їх та веде себе зухвало, на зауваження щодо своєї поведінки не реагує; 05.04.2019 заявник прийшов до банку та вчинив конфлікт, внаслідок чого працівники банку були вимушені викликати охорону «Венбест»; відносно заявника не було вчинено жодних протиправних дій. За результатами перевірки у довідці запропоновано матеріали ЖЄО № 26006/4574 від 05.04.2019 списати до справи Шевченківського УП, про прийняте рішення письмово повідомити заявника.
Відомостей про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення або про складення протоколів про адміністративні правопорушення стосовно працівників Відповідача чи Третьої особи за фактом подій 05.04.2019 матеріали справи не містять.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Щодо обраного Позивачем способу захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 цієї статті захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17).
У постанові від 03.08.2022 у справі № 757/50149/19-ц (провадження № 61-16219св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи спір за позовом про визнання дій незаконними, зазначив, що при розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. У цій же постанові Верховний Суд виснував, що такий спосіб захисту, як визнання неправомірними дій фізичних осіб, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
Позивач просить визнати неправомірними дії працівників Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» щодо виклику 05.04.2019 у приміщення банку працівників охорони Третьої особи шляхом натискання сигнальної кнопки «Тривога».
Відповідач є юридичною особою приватного права - банком, який не належить до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим чи органів місцевого самоврядування, а його працівники не є посадовими чи службовими особами таких органів. Відтак передбачений п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту у вигляді визнання незаконними дій до спірних правовідносин не застосовується, а такий спосіб захисту, як визнання неправомірними дій працівників юридичної особи приватного права, ні законом, ні договором не встановлений.
Обраний Позивачем спосіб захисту не є і ефективним. Дії, неправомірність яких просить визнати Позивач, вчинені 05.04.2019 і вичерпали себе. Судове рішення про визнання таких дій неправомірними не спричиняє жодних правових наслідків для сторін, не покладає на Відповідача будь-яких обов`язків, не підлягає виконанню, не припиняє порушення і не відновлює становища, яке існувало до порушення, а також не компенсує Позивачу негативних наслідків, які, на його думку, спричинені цими діями. Протиправність поведінки особи, якій ставиться в провину порушення, є обставиною, що підлягає встановленню судом при вирішенні спору про захист самого порушеного права, а не самостійним предметом позову.
За змістом позовної заяви Позивач фактично вважає порушеними свої особисті немайнові права у зв`язку з подіями, що відбулися 05.04.2019 у приміщенні банку. Для захисту особистих немайнових прав закон передбачає ефективні способи, зокрема встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України, у тому числі відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, умови для застосування судом не встановленого законом способу захисту у цій справі відсутні: закон передбачає ефективні способи захисту прав, на порушення яких посилається Позивач, а задоволення заявленої ним вимоги не призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
За таких обставин суд доходить висновку, що Позивач обрав спосіб захисту, який не передбачений законом і не є ефективним, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Щодо доведеності позовних вимог.
Крім того, суд зазначає, що заявлені Позивачем вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами.
Позивач стверджує, що кнопку «Тривога» було натиснуто працівниками Відповідача умисно та з метою його затримки. Проте жодного доказу, з якого вбачалося б, ким, коли і з якою метою здійснено виклик охорони, Позивач не надав. Лист Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.06.2019 фіксує лише зміст повідомлень, які надходили від самого Позивача. Довідка від 11.04.2019 містить виклад позицій Позивача та керівника банку, згідно з якою охорону було викликано у зв`язку з конфліктом, що виник у приміщенні банку. Будь-яких висновків про вчинення працівниками Відповідача протиправних дій за результатами перевірки поліцією зроблено не було, матеріали списано до справи.
Сам Позивач у позовній заяві стверджує, що працівники охорони силою витягли його з приміщення банку на вулицю, що не узгоджується з його доводами про те, що охорону було викликано з метою його затримки. При цьому фізичні дії, на які посилається Позивач, за його ж твердженням, вчинені працівниками Третьої особи, будь-яких вимог до якої Позивач не заявляв.
Відтак доводи Позивача про те, що працівники Відповідача викликали охорону з метою його затримки, ґрунтуються виключно на його припущеннях, тоді як відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо доводів Третьої особи про звернення Позивача до суду більш ніж через три роки.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, стороною у спорі не є, а Відповідач заяви про застосування позовної давності не подавав. За таких обставин доводи Третьої особи про тривалий строк, що минув з 05.04.2019 до звернення Позивача до суду, правового значення для вирішення цього спору не мають, а питання про дотримання Позивачем позовної давності судом не вирішується.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обрання Позивачем способу захисту, який не передбачений законом і не є ефективним, а також недоведеність позовних вимог, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені Позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок Відповідача не підлягають.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 127, 141, 178, 181, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд вирішив:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк», Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Венбест», про визнання дій неправомірними відмовити.
2. Судові витрати покласти на Позивача.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;
Відповідач: Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк», адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т (літ. А); код юридичної особи: 35590956;
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Венбест», адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 90/1; код юридичної особи: 30310579.

Суддя: