ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/23133/25
Провадження № 22-ц/820/1025/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю: представника позивача – адвоката Галкіна М.Г., відповідача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2025 року (суддя Чевилюк З.А.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою Господарського суду Хмельницької області від 03.05.2023 у справі №924/869/22 Будинкоуправління №2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький (код ЄДРПОУ 24293350) визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.
21.11.2024 відбувся електронний аукціон №ВКХЮ01-иА-20241111 -01374 з продажу майна банкрута по лоту №1, а саме: право вимоги грошової (дебіторської) заборгованості Будинкоуправління №2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький станом на 01.02.2024.
Відповідно до протоколу електронного аукціону №ВКХЮ01-иА-20241111-01374 від 21.11.2024 переможцем аукціону є ФОП ОСОБА_2 .
Згідно з протоколом про проведення аукціону №ВКГ)001-иА-20241111-01374 від 21.11.2024:
-ціна або частина ціни, сплачена переможцем за лот (що становить залишок гарантійного внеску за вирахуванням винагороди оператора) - 118 898,75 грн без ПДВ;
- сума залишку від ціни продажу лота, яка підлягає сплаті переможцем електронного аукціону (за вирахуванням залишку сплаченого гарантійного внеску) - 13 587,52 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №670696022 від 26.11.2024, підтверджено оплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на рахунок Будинкоуправління №2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький суму залишку від ціни продажу лота, а саме - 13587,52 грн.
Повідомлення про повний розрахунок за майно, придбане на електронному аукціоні №ВКХ)001-иА-20241111-01374 від 27.11.2024 підтверджує здійснення оплати в повному обсязі.
Таким чином, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в повному обсязі сплачено запропоновану ціну під час проведення аукціону з продажу майна банкрута Будинкоуправління №2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький.
29.11.2024 між Будинкоуправлінням №2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено акт про придбання майна на аукціоні, згідно з яким Покупець сплатив Продавцю усі необхідні до сплати кошти, а Продавець передав портфель заборгованості, а саме: права грошової вимоги до 509 фізичних осіб - боржників за комунальними платежами на загальну суму 1 560 757,91 грн (згідно списку власників та квартиронаймачів).
29.11.2024 між БУ №2 КЕВ м. Хмельницький та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір №1 купівлі-продажу права Вимоги, за яким первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору, а новий кредитор набув наступні права вимоги: портфель заборгованості, а саме: права грошової вимоги до 509 фізичних осіб боржників за комунальними платежами на загальну суму 1 560 757,91 грн. 
Таким чином, ФОП ОСОБА_2 є новим кредитором на підставі договору №1 купівлі-продажу права вимоги від 29.11.2024 до 509 фізичних осіб боржників за комунальними платежами згідно з списком власників та квартиронаймачів, зокрема до боржника за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким обліковується заборгованість у розмірі 4740,17 грн, яка нарахована за період з грудня 2018 року до грудня 2021 року.
Відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцем минулого власника, а тому він прийняв у спадщину і обов`язки, зокрема щодо сплати заборгованості за комунальні послуги. Однак, заборгованість не сплатив, що стало підставою звернення до суду, оскільки досудово врегулювати спір не вдалося. 
Зазначав, що оскільки відповідач не погасив заборгованість перед ФОП ОСОБА_2 , як правонаступником БУ №2 КЕВ м. Хмельницький, тому позивач має законне право вимагати відшкодування інфляційних втрат, а також нарахування 3% річних на суму заборгованості. Загальний розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача складає 899,74 грн, а розмір 3% річних складає 229, 87 грн. 
Зауважував, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг у повному обсязі. 
З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 5869,78 грн, яка склаається з 4740,17 грн за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2018 до грудня 2021 року, інфляційні втрати у розмірі 899,74 грн, 3% річних у розмірі – 229,87 грн та 7968,96 грн судові витрати.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач є спадкоємцем минулого власника, тому він прийняв у спадкування і обов`язки, зокрема, щодо сплати заборгованості за комунальні послуги, однак заборгованість не сплатив. У результаті невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті наданих послуг утворилася заборгованість за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року у розмірі 4740,17 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, як зі спадкоємця минулого власника, якому надавалися житлово-комунальні послуги БУ №2 КЕВ м. Хмельницький. 
Зауважує, що ОСОБА_1 набув у власність в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 . 
Вважає, що переоформлення на ОСОБА_1 особового рахунку № НОМЕР_1 по квартирі не могло відбутися, оскільки саме надання послуг Будинкоуправлінням № 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький завершилося в листопаді 2021 року, про що свідчить виписка по особовому рахунку.
Стверджує, що заборгованість, яка виникла за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року не є боргом спадкодавця, а фактично є заборгованістю відповідача, як спадкоємця ОСОБА_3 , який був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за якою спадкодавцю надавалися житлово-комунальні послуги. 
Таким чином, звертав увагу суду, що правовідносини, що виникли між позивачем та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і мають вирішуватися у порядку положень статті 1282 ЦК України, відповідно, спадкоємці зобов`язані задовольняти вимоги кредитора повністю. 
Вказує, що відповідач прийнявши у спадщину квартиру спадкодавця, також прийняв у спадкування і обов`язки, зокрема, щодо сплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Однак, відповідач заборгованість не сплатив, незважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України.
Зауважує, що, оскільки відповідач порушив вимоги ч. 1 ст. 1281 ЦК України щодо зобов`язання спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, тому позивач не знав і не міг знати а і ні про факт прийняття спадщини, а ні про дату отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Тому, положення частини 2 статті 1281 ЦК України щодо обчислення шестимісячного строку з дня отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину у даному випадку не підлягають застосуванню. 
Звертає увагу, що позивачу стало відомо про отримання спадщини відповідачем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.0.2025 № 438561967. Тобто, на момент подачі позовної заяви про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідача шестимісячний термін з дня, як позивач дізнався про прийняття спадщини, відповідачем не сплив. 
Таким чином, позивачем шестимісячного строку для подання даного позову не пропущеного, оскільки 07.08.2025 позивач дізнався про одержання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , а 14.08.2025 звернувся до суду з даними позовними вимогами до відповідача, тобто в межах строку. 
Зауважує, що висновок суду першої інстанції про те, що матеріали спадкової справи не містять вимог позивача чи претензій до спадкоємців померлого, не можна вважати обґрунтованими та не свідчить про пропуск позивачем передбаченого законом строку. 
Вважає, що виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 містить усі необхідні складові нарахування, інформацію про абонента, періоди нарахування, інформацію про частково сплачені кошти, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності заборгованості.
Враховуючи, що між позивачем та відповідачем існують фактичні договірні відносини на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , про що свідчать зокрема часткові оплати за надання послуги, тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг у повному обсязі.
Звертає увагу суду, що право вимоги за основним зобов`язанням включає не лише право на отримання основної суми боргу, але й усі додаткові вимоги, що випливають із порушення боржником своїх обов`язків. Тому вимоги про стягнення інфляційних втрат та процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вказує, що надання правничої допомоги у даній справі здійснювалося адвокатським бюро на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №14/02 від 14.07.2025, яким були визначені умови надання послуг. Тому, висновок суду про те, що судові витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача не відповідає обставинам справи та вимогам процесуального законодавства. 
Суд помилково відмовивши в задоволенні позовних вимог через наче пропуск строків пред`явлення вимог до спадкоємців та недоведеність розрахунку, дійшов помилкового висновку про покладення судових витрат на позивача, хоча заборгованість за комунальні послуги є доведеною, а відповідач як спадкоємець набув обов`язок її сплатити. 
Крім того, вказує, що у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, скаржник понесе витрати в розмірі 6453,44 грн, з яких: 1453,44 грн – судовий збір та 5000 грн – професійна правнича допомога. 
З урахуванням викладеного вище, просив рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2025 скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 5869,78 грн, яка складається з: 4740,17 грн – за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року; інфляційні втрати у розмірі 899,74 грн; 3% річних у розмірі 229,87 грн та судових витрат у розмірі 6142,92 грн, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, які складаються з: 968,96 грн на судовий збір та 5173,96 грн на професійну правничу допомогу, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, зокрема судовий збір у розмірі 1453,44 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Янюк К.М., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , вказує, що ОСОБА_1 жодних відносин з Будинкоуправлінням № 2 КЕВ м. Хмельницький не має. Ніяких договорів з цим підприємством він не укладав, жодних житлових послуг позивачем йому не надавалося, відповідно оплат ним не вносилося. Квартиру АДРЕСА_2 відповідач отримав у спадок після смерті свого батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, на підставі рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.10.2021 № 970, управителем спадкового будинку являється КМ Управляюча муніципальна компанія «Озерна», що підтверджується договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 . Зауважує, що на момент смерті спадкодавця спірної квартири між померлим та Будинкоуправлінням №2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького не було правовідносин, оскільки послуги надавалися КМ «Озерна». Звертає увагу суду, що докази надані позивачем на обґрунтування суми заборгованості є неналежними, оскільки дана довідка не підписана уповноваженою особою, яка здійснювала розрахунок. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виду господарської діяльності позивача, спрямовану на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у даному житловому будинку. 
Разом з тим звертає увагу суду, що згідно з інформації щодо стану розгляду справ з Судової влади та Єдиного реєстру судових рішень наявна інформація щодо ОСОБА_3 (спадкодавця відповідача), зокрема, Хмельницьким міськрайонним судом видано судовий наказ 686/15911/19 від 25.06.2019 за заявою Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з липня 2016 по червень 2019 року в сумі 2285,92 грн. 
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вказує, що позивачем не надано будь-які докази (договір, рахунок, акт виконаних робіт, тощо) на підтвердження обґрунтованості вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача даних витрат.
Зауважує, що у зв`язку з підготовкою відзиву на апеляційну скаргу між адвокатом Янюк К.М. та ОСОБА_1 було укладеного договір про надання правничої допомоги № б/н від 03.04.2026, яким визначено, що розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є фіксований і становить 3000,00 грн, які просила стягнути з позивача на користь відповідача. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Галкін М.Г. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а позов – залишенню без розгляду з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.
За змістом статті274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. 
Частина четверта статті 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження.
Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.
Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на неможливість розгляду цієї категорії цивільних справ у порядку спрощеного провадження, зокрема, у постановах від 27 січня 2021 року у справі №200/14300/18, від 19 травня 2021 року у справі №278/2797/19.
Згідно з матеріалами справи, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_3 за зобов`язаннями останнього з оплати житлово-комунальних послуг.
Враховуючи обставини справи, вона відноситься до справ щодо спадкування. 
Крім того, ФОП ОСОБА_2 , звертаючись до суду із даним позовом, подав позовну заяву через свого представника - фізичну особу ОСОБА_6 , який діяв на підставі довіреності від 30 липня 2025 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. (зареєстровано в реєстрі за № 1220), і позов підписано саме цим представником.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
В силу статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Враховуючи предмет позову, справа не підлягала розгляду судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки спір виник щодо спадкування, справа не є малозначною, а тому представництво сторони за правилами статті 131-2 Конституції України та статті 60 ЦПК України має здійснюватися адвокатом.
Позов та додані до нього до нього матеріали не містять будь-яких відомостей щодо наявності у ОСОБА_6 , як представника ФОП Галкіна Г.О., статусу адвоката, також такі відомості відсутні у Єдиному реєстрів адвокатів України, а відтак, в силу вищевикладених вимог Конституції України та норм ЦПК України, ОСОБА_6 , в даній справі, не може бути належним представником позивача та відповідно від його імені подавати до суду та підписувати позовну заяву.
Згідно з п. 2 ч 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовна заява від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовну заяву слід залишити без розгляду.
Щодо витрат відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, понесених в суді апеляційної інстанції, слід зазначити наступне.
Згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Тобто стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у разі встановлення необґрунтованості дій позивача.
У цій справі апеляційним судом не встановлено, що позивач від моменту звернення до суду із позовною заявою і до залишення позову без розгляду апеляційним судом діяв недобросовісно, зловживав процесуальними правами, мав на меті ущемлення прав відповідача, а тому відсутні підстави для покладення на позивача обов`язку щодо відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу, понесених на стадії апеляційного провадження. 
Керуючись ст.ст. 257, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2025 року скасувати.
Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 липня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай