ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9675/26 Справа № 187/811/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Караул О. А. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Агєєва О.В., 
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гунько Олександра Євгеніївна, 
на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2026 року про закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
29.04.2026 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, в якому позивачка просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2026 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
17.07.2026 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гунько Олександра Євгеніївна, надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2026 року та прийняття нового судового рішення про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неправильно витлумачив відсутність заперечень Відповідача проти проживання малолітньої дитини разом із матір`ю як обставину, що нібито свідчить про відсутність предмета спору та надає підстави для закриття провадження у справі.
Вважає, що саме заперечення відповідачем необхідності визначення місця проживання дитини в судовому порядку свідчить про відсутність узгодженої позиції сторін. За таких обставин висновок суду про відсутність спору суперечить фактичним обставинам справи та процесуальній поведінці відповідача.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.130-132).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

29.04.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника ОСОБА_4 звернулась позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що сторонами не заперечується.
На виконання вимог суду надано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 12.06.2026 року№8вих-20/517 за яким визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є недоцільним. До вказаного висновку орган опіки та піклування прийшов на підставі встановленої відсутності спору між батьками із вказаного питання.

В підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав у повному обсязі, оскільки проти визначення місця проживання дитини разом з позивачем не заперечує. Також повідомив, що спору між ним та позивачем з питань місця проживання дитини з матір`ю не було раніше та на теперішній час.
При цьому, ані під час розгляду справи в суді, ані під час з`ясування доцільності вирішення питання органами опіки та піклування батько – відповідач по справі ОСОБА_2 не заперечував щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю – позивачем по справі.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на обґрунтування позовних вимог в позовній заяві, з яких спору про визначення місця проживання дитини між сторонами не вбачається також. Більше того, позивач як на підставу вирішення даного питання в судовому порядку, посилається на свої побоювання про те, що за відсутності судового рішення про визначення місця проживання дитини відповідач буде систематично вчиняти їй перешкоди щодо проживання з дитиною, що в цілому вказує на відсутність предмета спору між сторонами на час подання позову.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Частиною першою статті 161 СК України унормовано, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Тобто, за змістом частини першої статті 161 СК України визначення місця проживання дитини судом можливе лише у випадку, коли мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тобто лише у випадку, коли між батьками наявний спір щодо місця проживання дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Предмет спору – це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову – це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
В постанові від 20 вересня 2021 року по справи №638/3792/20 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

За таких обставин, враховуючи те, що ані під час розгляду справи в суді, ані під час з`ясування доцільності вирішення питання органами опіки та піклування батько дитини - відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю – позивачкою ОСОБА_1 , більш того, в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції відповідач повідомив, що спору між ним та позивачкою з питань місця проживання дитини з матір`ю не було раніше та немає на теперішній час, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про те, що вказані обставини свідчать про відсутність предмету спору.

Доводи апеляційної скарги цього висновку суду не спростовують і не дають підстави для скасування ухвали суду, яку постановлено з дотриманням вимог закону.

При таких обставинах колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гунько Олександра Євгеніївна, залишити без задоволення.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 25.08.2026 року.

Судді: