Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
15 вересня 2026 року №520/24978/26 

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка звертається в інтересах недієздатної особи ОСОБА_2 , до Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області (адреса: 63304, Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Історична, будинок 84, ЄДРПОУ 03196481), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, Харківська область, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка звертається в інтересах недієздатної особи ОСОБА_2 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення, що оформлено у формі листа, Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області за вих. № 02-19/461 від 12 лютого 2026 року про відмову у призначенні державної соціальної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 , за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року включно;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити призначення державної соціальної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 , за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року і провести відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2026 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. 26 серпня 2026 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку з доданими до неї документами.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі № 520/24978/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), задоволено заяву позивача, визнано поважними причини пропущення строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду, відповідачів зобов`язано надати суду копії всіх доказів, що стосуються предмету спору, та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31.01.2008 визнана недієздатною, є особою з інвалідністю з дитинства першої групи та внутрішньо переміщеною особою. Опікуном ОСОБА_2 була її мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Виконавчого комітету Красноградської міської ради від 29 серпня 2023 року № 453 опікуном ОСОБА_2 призначено ОСОБА_1 ; ці ж обставини встановлені рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2023 року у справі № 626/2707/23, яке набрало законної сили 20.11.2023.
Позивач вказує, що до смерті попереднього опікуна допомога на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 виплачувалась, а отримувала її, як законний представник, ОСОБА_3 . Після смерті законного представника виплату допомоги на проживання ОСОБА_2 було припинено. При цьому статус внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 припинено не було: 23 серпня 2023 року видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6316-7001868436, у якій законним представником зазначено ОСОБА_1 .
Позивач наголошує, що звернення нового законного представника до Управління соціального захисту населення є не повторним зверненням за призначенням допомоги, а зверненням щодо заміни уповноваженої особи, та посилається на пункт 8 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332, за яким у разі заміни уповноваженої особи допомога перераховується з місяця, в якому її було припинено (тимчасово припинено). Позивач також зазначає, що численні звернення до Управління не призвели до отримання виплат, причини припинення нарахування тривалий час не повідомлялись, рішення про відмову у продовженні призначення виплат не надходило, а правове обґрунтування невиплати отримано лише з листа Управління від 12 лютого 2026 року за вих. № 02-19/461, наданого у відповідь на адвокатський запит від 10 лютого 2026 року.
Обґрунтовуючи вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивач посилається на постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 2025 року № 766 та від 25 червня 2025 року № 765, згідно з якими з 1 липня 2025 року функції призначення і виплати державних соціальних допомог, у тому числі допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, передано органам Пенсійного фонду України, а особові справи одержувачів допомог передано до 30 червня 2025 року, у зв`язку з чим Управління соціального захисту населення не матиме можливості виконати рішення суду.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подав відзив на позовну заяву (вих. від 07.09.2026 № 2000-1005-7/151690), у якому проти позову в частині вимог до Головного управління заперечив та просив у їх задоволенні відмовити. Відповідач зазначає, що Головне управління не приймало рішень та не вчиняло дій щодо припинення виплати допомоги на проживання ОСОБА_2 , а тому будь-яких неправомірних дій чи бездіяльності Головного управління стосовно прав ОСОБА_2 у спірний період немає. Відповідач також посилається на те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2025 № 765 призначення та виплата державних соціальних допомог забезпечується Пенсійним фондом України з 01.07.2025, а норми чинного законодавства не покладають на органи Пенсійного фонду України обов`язку здійснювати виплату державних соціальних допомог за періоди, що передують прийняттю зазначеної постанови.
10 вересня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю. Управління зазначає, що ОСОБА_2 вже була отримувачем допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам до 31.07.2023, яка виплачувалась її попередньому законному представнику ОСОБА_3 у загальному розмірі 5000 грн на двох осіб; що заява ОСОБА_1 від 24.08.2023 стосувалась призначення допомоги лише заявниці і на підставі цієї заяви рішенням Управління від 25.08.2023 їй призначено допомогу з 01.08.2023 у розмірі 2000 грн; що питання про включення ОСОБА_2 було поставлено окремими зверненнями від 07.09.2023 і від 22.11.2023, тобто після завершення попереднього періоду виплати; що за результатами обробки цих звернень програмним забезпеченням визначено відсутність правових підстав для призначення допомоги особі, яка звернулася за нею повторно, і за результатами перевірки відомостей Єдиної інформаційної системи соціальної сфери не встановлено передбачених Порядком № 332 підстав для повторного призначення допомоги за спірний період.
Управління також зазначає, що з метою правильного застосування законодавства зверталось листами від 11.01.2024 № 02-19/349 до Головного управління Національної соціальної сервісної служби України в Харківській області та від 19.01.2024 № 02-19/617 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації і отримало відповідні роз`яснення; що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.2024 № 94 та подання заяви від 14.03.2024 допомогу ОСОБА_2 призначено з 01.03.2024 у розмірі 3000 грн щомісячно. Щодо оскаржуваного листа Управління зазначає, що він наданий у відповідь на адвокатський запит, лише повідомляє про обставини, які вже настали, не спричиняє правових наслідків і не може бути оскаржений у порядку пункту 2 частини 1 статті 5 КАС України. Щодо вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Управління зазначає, що у спірний період призначення та виплата допомоги здійснювалися органами соціального захисту населення, проте з 01.07.2025 відповідні повноваження передані Пенсійному фонду України, а тому питання про можливість призначення та виплати допомоги за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року після передачі повноважень має вирішуватися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області в межах його компетенції.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недієздатною, є особою з інвалідністю з дитинства першої групи та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа; місцем її попереднього проживання зазначено Донецьку область, Волноваський район, смт Велика Новосілка. 23 серпня 2023 року ОСОБА_2 видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6316-7001868436, у якій законним представником зазначено ОСОБА_1 . Статус внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 у спірний період припинено не було, що сторонами не заперечується.
До 31 липня 2023 року допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам на ОСОБА_2 виплачувалась; отримувала цю допомогу як законний представник недієздатної особи її мати ОСОБА_3 , якій кошти перераховувались у загальному розмірі 5000 грн на двох осіб. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Виконавчого комітету Красноградської міської ради від 29 серпня 2023 року № 453 опікуном ОСОБА_2 призначено ОСОБА_1 .
07 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення із заявою про внесення змін до особової справи з обліку внутрішньо переміщеної особи та включення недієздатної ОСОБА_2 до пов`язаних осіб з проханням здійснити нарахування виплат з серпня 2023 року. 22 листопада 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулась щодо включення ОСОБА_2 до особової справи та призначення допомоги з 01.08.2023. Ці обставини визнаються відповідачем - Управлінням соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області у відзиві на позовну заяву та підтверджуються листом Головного управління Національної соціальної сервісної служби у Харківській області, а тому відповідно до частини 1 статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.
Судом встановлено, що за наслідками розгляду заяв від 07.09.2023 і від 22.11.2023 жодного рішення - ні про призначення допомоги, ні про відмову в її призначенні - Управлінням соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області прийнято не було, і таке рішення законному представнику недієздатної особи не надсилалося. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Не приймалося Управлінням і рішення про припинення виплати допомоги на проживання ОСОБА_2 : виплата припинилася з 01 серпня 2023 року фактично, без будь-якого акта органу.
З 01 березня 2024 року за заявою від 14.03.2024 допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 призначено у розмірі 3000 грн щомісячно, надалі виплату продовжено. Таким чином, спірним залишається період з серпня 2023 року по лютий 2024 року включно.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із такого.
Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області від 12 лютого 2026 року за вих. № 02-19/461, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2 частини 1 статті 5 КАС України).
Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
З наведеного визначення слідує, що обов`язковою ознакою рішення суб`єкта владних повноважень як предмета судового контролю за пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України є те, що таке рішення породжує, змінює або припиняє права та обов`язки особи, тобто спричиняє для неї правові наслідки. Документ, який лише повідомляє особу про обставини, що вже настали, або роз`яснює зміст нормативних приписів, таких наслідків не спричиняє, а тому індивідуальним актом не є.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 640/11938/20, де зазначено, що лист, який не створює конкретних правових наслідків для позивача, а носить лише інформаційний характер, оскільки не породжує виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а саме - індивідуальним актом, у розумінні статті 4 КАС України, а також у постанові Верховного Суду від 29.02.2024 у справі № 280/5678/22, де розмежовано відповіді на звернення із роз`ясненням положень порядків і рішення про відмову та зазначено, що відповіді на звернення не є тими розпорядчими документами, з прийняттям яких виникають правові наслідки для позивача.
Матеріалами справи підтверджено, що лист від 12 лютого 2026 року за вих. № 02-19/461 наданий Управлінням соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області у відповідь на адвокатський запит адвоката Романової Г.В. від 10 лютого 2026 року про надання інформації стосовно призначення допомоги на проживання ОСОБА_2 за період з червня 2023 року по червень 2024 року та інформації про причини невиплати допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту. Отже, адвокатський запит за своїм призначенням спрямований на отримання інформації та копій документів, а не на ініціювання розгляду органом питання про призначення особі державної соціальної допомоги, а відповідь на такий запит є формою надання інформації і за своєю правовою природою актом застосування права не є.
За змістом названий лист повідомляє, що на ОСОБА_2 вже було призначено допомогу по 31.07.2023, термін виплати допомоги було припинено і не поновлено з наступного місяця, у зв`язку з чим програмним забезпеченням Єдиної інформаційної системи соціальної сфери допомогу на проживання не було призначено, оскільки звернення вважається повторним і відсутні причини для її поновлення. Слова про відмову у призначенні допомоги лист не містить. Таким чином, цей лист повідомляє про обставини, що настали у 2023 році, і про причини, з яких виплату не було поновлено, тобто містить інформацію про раніше вчинене волевиявлення органу, а не нове рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви особи про призначення допомоги. На це ж у відзиві вказує і саме Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області.
За таких обставин лист від 12 лютого 2026 року за вих. № 02-19/461 правових наслідків для ОСОБА_2 не створює, індивідуальним актом у розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України не є, а тому не може бути визнаний протиправним та скасований у спосіб, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд окремо зазначає, що цей висновок не суперечить ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2026 року про відкриття провадження у справі. На стадії вирішення питання про відкриття провадження суд перевіряє наявність підстав для відкриття провадження, повернення позовної заяви, залишення її без руху або відмови у відкритті провадження, встановлених статтею 171 КАС України, і спір по суті не вирішує. Ухвала про відкриття провадження у справі не містить і не може містити висновків про обґрунтованість позовних вимог; оцінка кожної позовної вимоги, у тому числі щодо належності обраного позивачем способу захисту, здійснюється судом за наслідками розгляду справи по суті при ухваленні рішення. Відмова у задоволенні цієї вимоги прав ОСОБА_2 не обмежує, оскільки дійсним предметом спору у цій справі є непризначення та невиплата державної соціальної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року, а захист права здійснюється за другою позовною вимогою.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання здійснити призначення державної соціальної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року та провести відповідні виплати суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно зі статтею 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі - Порядок № 332).
З 1 серпня 2023 року допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, і призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення. Заяву на призначення допомоги особі, яка визнана недієздатною, може подати її законний представник. Наведений зміст пунктів 2 - 4 Порядку № 332 узгоджено викладено як у позовній заяві, так і у листі Головного управління Національної соціальної сервісної служби у Харківській області, і між сторонами не є спірним.
Із системного аналізу наведеного слідує, що отримувачем допомоги на проживання є сама внутрішньо переміщена особа, а уповноважена (законна) особа виступає лише тим суб`єктом, через якого допомога на недієздатного отримувача фактично виплачується. Отже, право на допомогу належить внутрішньо переміщеній особі і не залежить від того, хто саме на певний момент виконує функції її законного представника.
У цій справі виплату допомоги на проживання ОСОБА_2 припинено з 01 серпня 2023 року не у зв`язку з будь-якими обставинами, що стосуються самої внутрішньо переміщеної особи, і не за рішенням органу соціального захисту населення, а внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її законного представника, через якого допомога виплачувалась. Жодної норми Порядку № 332, яка передбачала б припинення права недієздатної внутрішньо переміщеної особи на допомогу на проживання у зв`язку зі смертю її законного представника, відповідачі не навели, і судом такої підстави не встановлено.
Позивач послався на пункт 8 Порядку № 332, за яким отримувачі із складу уповноваженої особи можуть звернутися із заявою щодо заміни уповноваженої особи, і в такому разі допомога перераховується з місяця, в якому її було припинено (тимчасово припинено), а відтак звернення нового опікуна є зверненням щодо заміни уповноваженої особи, а не повторним зверненням за призначенням допомоги. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області цього доводу позивача не спростувало, норми, яка виключала б застосування пункту 8 Порядку № 332 до спірних відносин, не навело, а обмежилось загальним посиланням на те, що послідовність поданих документів не відповідає твердженню про заміну уповноваженої особи.
Підстава, з якої допомогу за спірний період фактично не призначено, сформульована відповідачем як невідповідність ОСОБА_2 критеріям пункту 5 Порядку № 332, тобто як звернення особи, яка звертається за допомогою не вперше. Разом з тим пункт 5 Порядку № 332 стосується особи, яка отримувала допомогу та відмовилася від неї та/або яку було знято з обліку як внутрішньо переміщена особа, у разі повернення особи до покинутого місця проживання, з якого здійснювалося переміщення, а також випадків, коли житлове приміщення такої особи після припинення виплати допомоги було знищено або пошкоджено, чи коли особа повторно перемістилася з територій, включених до відповідного переліку. Жодної з цих обставин у справі не встановлено: ОСОБА_2 від допомоги не відмовлялася, з обліку внутрішньо переміщених осіб не знімалася і до покинутого місця проживання не поверталася, а навпаки - 23 серпня 2023 року отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Отже, відповідач застосував до спірних відносин норму, гіпотеза якої обставин цієї справи не охоплює.
Суд також враховує, що за наслідками розгляду заяв від 07.09.2023 і від 22.11.2023 Управлінням соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області жодного рішення не прийнято. Посилання відповідача на те, що «програмним забезпеченням Єдиної інформаційної системи соціальної сфери допомогу не було призначено», не може бути визнане правовою підставою невиплати. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Владні управлінські функції здійснює орган, а не програмне забезпечення; результат автоматизованої обробки заяви не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не замінює його і не звільняє орган від обов`язку розглянути заяву по суті та прийняти за нею рішення. Ненадання законному представникові недієздатної особи будь-якого рішення за поданими заявами позбавило її можливості своєчасно з`ясувати підстави невиплати та скористатися правом на оскарження.
Показовою є й наступна поведінка самого відповідача: з 01 березня 2024 року допомогу на проживання ОСОБА_2 призначено у розмірі 3000 грн щомісячно за заявою того самого законного представника. При цьому у статусі ОСОБА_2 в період з серпня 2023 року по лютий 2024 року жодних змін не відбулося: вона залишалася недієздатною особою з інвалідністю з дитинства першої групи, перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа і мала того самого законного представника. Це підтверджує, що невиплата допомоги за спірний період зумовлена не відсутністю у ОСОБА_2 права на допомогу, а нерозглядом органом соціального захисту населення поданих за неї заяв по суті.
З огляду на наведене суд доходить висновку, що право ОСОБА_2 на державну соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року включно не припинялося, а відповідачами правомірність невиплати цієї допомоги не доведена.
Вирішуючи питання про те, на кого має бути покладено обов`язок призначити та виплатити допомогу, суд виходить із такого. Сторони не заперечують, що у спірний період призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам здійснювалися органами соціального захисту населення, а з 1 липня 2025 року відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 23 червня 2025 року № 766 та від 25 червня 2025 року № 765 призначення та виплата державних соціальних допомог, у тому числі допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, забезпечуються Пенсійним фондом України, а особові справи одержувачів допомог передані органам Пенсійного фонду України. На це прямо вказує у відзиві і Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області, зазначаючи, що питання про можливість призначення та виплати допомоги за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року після передачі повноважень має вирішуватися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області в межах його компетенції.
Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Обов`язок вчинити певні дії покладається судом не як міра відповідальності органу за власні попередні рішення, а як спосіб відновлення порушеного права, і має покладатися на той орган, який на момент ухвалення судового рішення наділений відповідним повноваженням. Покладення такого обов`язку на орган, який зазначеного повноваження вже не має, зробило б судове рішення нездійсненним, а судовий захист - неефективним.
Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про те, що воно не приймало рішень про припинення виплати допомоги і що законодавство не покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язку виплачувати допомоги за періоди, які передують 1 липня 2025 року, суд відхиляє. Протиправність поведінки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у спірний період судом не встановлюється і підставою для зобов`язання не є; обов`язок покладається виключно з огляду на обсяг повноважень цього органу станом на час вирішення спору. Жодного положення постанов Кабінету Міністрів України від 23 червня 2025 року № 766 та від 25 червня 2025 року № 765, яке обмежувало б повноваження органів Пенсійного фонду України щодо призначення і виплати допомоги періодами після 1 липня 2025 року або звільняло б їх від обов`язку виплатити допомогу, право на яку виникло раніше, відповідач не навів.
Розмір допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі для осіб з інвалідністю становить 3000 гривень на місяць, що відповідає і розміру, у якому цю допомогу призначено ОСОБА_2 з 01 березня 2024 року. Водночас, враховуючи, що розмір допомоги визначається Порядком № 332, а виплати за спірний період можуть бути частково здійснені на момент виконання рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, як про це і просить позивач.
Питання строку звернення до суду вирішено ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2026 року, якою заяву позивача задоволено, причини пропущення строку звернення до суду визнано поважними і строк звернення до суду поновлено. Це питання є вирішеним і при ухваленні рішення по суті повторно не переглядається.
Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі Серявін та інші проти України).
Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову: у задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 12 лютого 2026 року за вих. № 02-19/461, належить відмовити, а вимога про зобов`язання призначити та виплатити державну соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року включно підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка звертається в інтересах недієздатної особи ОСОБА_2 , до Управління соціального захисту населення Берестинської районної державної адміністрації Харківської області (ЄДРПОУ 03196481), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) призначити державну соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з серпня 2023 року по лютий 2024 року включно та здійснити виплату зазначеної допомоги законному представнику (опікуну) ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.
Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 15 вересня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар