Справа № 175/2654/26
Провадження № 2-а/202/58/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року  Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи: служба відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області, старший інспектор ВБДР УПП в Дніпропетровській області, капітан поліції Санжаренко Олександр Сергійович, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

9.02.2026 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з цим позовом до відповідача.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 року адміністративну справу №175/2654/26 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи: служба відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області, старший інспектор ВБДР УПП в Дніпропетровській області, капітан поліції Санжаренко О.С., про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано на розгляд за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпра.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи 28.05.2026 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 1.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 ; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що 30.01.2026 року, згідно постанови серії ЕНА №6590710 у справі про адміністративне правопорушення, він, будучи відповідальною посадовою особою за належний стан проїзної частини а/д Н-31 на ділянці від 66 км до 96 км не вжив заходів з ліквідації ямковості на вказаній ділянці, чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративнe правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 140 KУпАП.
Kepyючись положеннями, ст. 284 КУпАП, інспектор постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.
Стосовно утримання автомобільних доріг, що перебувають на балансі Служби зазначає, що відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільні дороги» експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування та інших видівавтомобільних доріг, може здійснюватися на основі довгострокових (до семи років) договорів(контрактів) про утримання автомобільних доріг загального користування за принципом забезпечення їх експлуатаційного стану відповідно до нормативно-правових актів, норм тастандартiв.
Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Положення про Службу відновлення тарозвитку інфраструктури у Дніпропетровській областi (далi - Положення, Служба відновлення) визначено, що метою діяльності служби є забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення у Дніпропетровській області шляхом їх нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, ремонтів та утримання в інтересах державиі користувачів автомобільних доріг.
Разом з тим, підпунктом 2.2.1. пункту 2.2. Положeння визначено, що основним предметом діяльності Служби є виконання в межах визначених повноважень функцій замовника робіт та послуг з нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, ремонтy та утримання автомобільних доріг та іншого державного майна.
Також, підпунктом 2.3.1 пункту 2.3. Положення чітко визначено, що одною із основних функцій Служби є організація та забезпечення здійснення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, ремонтів та утримання в рамках реалізації Уповноваженим органом управління єдиної транспортної політики в межах фінансових ресурсiв, що направляються службі, як одержувачу бюджетних коштів на дорожне господарство згідно з законодавством.
Тобто за своїм статусом Служба відновлення виконує завдання щодо забезпечення виконання дорожніх робіт не шляхом їх особистого виконання, а виключно шляхом їx замовлення у різних підрядних органзацій на конкурентних засадах відповідно до законодавства України про публічні закунівлі та у мсжах виділеного фінансування.
Вiдповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руxу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, дії або бездіяльністьучасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перeшкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Ocоба, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Згідно п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди», покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.
Biдповiдно дo ч. 1 cт. 140 КУпАП, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо свосчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту наведеної норми вбачасться, що ч. 1ст. 140 КпАП України передбачає відповідальність посадових осіб суб`єктів господарської діяльності за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.
Kpiм того, акцентує увагу суду щодо встановлення належного суб`єкта адміністративного правопорушення, згідно зi статтею 140 KУпAП.
Зокрема, ч.1 ст. 140 KУпAП встановлено відповідальність за невиконання законнихвимог (приписів) посадовими особами.
3a пpиписами ст. 14 KУпAП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Тобто, за цісю статтею КУпАП може бути притягненою до відповідальності лишe службова або посадова особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпецi руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.
Taкож п.1.11 Постанови KMУ №198 від 30.03.1994 р. визначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечуюють ремонт та утримання дорожніх об`ектів, зобов`язанi серед іншого: свосчасно i якісно виконувати роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів відповідно до технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджeних наказом Мiнpeгioнy вiд 14 лотого 2012 р. №54, ДСТУ 3587:22 “Безпека дорожснього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану”, ДСTУ 8749:2017 “Безпека дорожснього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях прoвeдeния дорожиіх робіт”; постійно контролювати експлуатаційний стан усiх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожсніми знаками, сигнальними, огорожувальними і направляючими пристроями відповідно до діюючих пормативiв абоприпинити (обмежити) рух.
Відповідно до зазначеного, на виконання своїх завдань Службою відновлення y Дніпропетровській області (як замовником) з ТОB «Автомагістраль-Південь» (виконавець) було укладено Договір №EУ-A-2024-1 вiд 19.12.2024 p. на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетгровській області. Вiдповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху на час надання послуг за Договором покладається саме на виконавця. Крім того, звертає увагу суду, що відповідно до умов Договору послуги виконуються виконавцем на підставі щомісячних планів-завдань та/або Актів дефектів затверджених замовником.
За положеннями п.1.8 цього договору, у разі виявлення виконавцем надзвичайних або аварійних ситуації, він зобов`язаний негайно поставити до відома замовника і при його згоді приступити до виконання аварійних послуг. У всіх випадках, у разi виявлення на вишевказаних автомобільних дорогах будь-яких відхилень від вимог стандартів, норм і правил, які дiють у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, виконавець негайно встановлює всі необхідні технічні засоби організації дорожнього руху, відповідно до діючих нормативів та за письмовим рішенням Замовника вводить необхідні обмеження у русі.
Вiдповідно до п.1.11 вказаного договору, на період дії цього Договору та протягом гарантійного періоду виконавець відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм Глaви 82 Цивільного кодексу України, в повній мірi відповідас за належне утримання автомобільних доріг та штучних споруд на них, забезпечення умовбезпеки дорожнього руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальністьв частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди такомпенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини виконавця, а також забезпечує повне майнове відшкодування замовнику у разі заподіяння збитків користувачами доріг, та/або в процесі використання смуги відводу юридичними чи фізичними особами на мережі автомобільних доріг, якщо такі збитки завдані з вини виконавця та документально доведені.
У свою чергу, на виконання умов вказаного Договору, а також з метою належного виконання своїх посадових обов`язків, ним, у період часу з листопада 2025 року по січень 2026 року було доведено до Підрядної організації відповідні Дефектні Акти: №13/11 від 19.11.2025 p., №6/12 вiд 16.12.2025 p., №15/12 вiд 30.12.2025 p. та №07/01 від 09.01.2026 p. щодо необхідності виконання робіт спрямованих на ліквідації вибоїн асфальтобетонного покриття, у тому числі і на дорозі Н-31 (кілометрові ділянки, що зазначені в оскаржуванiй Постанові), тому ним у повній мірі вжито заходів в межах свосї компетенції, визначеної посадовою інструкцісю та Положкення про відділ.
Kpiм того, 30 сiчня 2026 року після складання на нього незаконної постанови працівником поліції була виписана відповідна вимога (припис) №18/41/19-2026 щодо необхідності привести до належного експлуатаційного стану (ліквідувати ямковість) наділянки від 66 км до 96 км на а/д Н-31 в Дніпропетровській області.
Hа виконання вказаної вимоги, ним увжито відповідних заходів визначених посадових обов`язків та доведено до Підрядної організації Дефектний акт №04/02 від02.02.2026 p., щодо необхідності виконання робіт, спрямованих на ліквідації вибоїн асфальтобетонного покриття, у тому числі і на дорозi H-31 на визначених у вимозi кілометрових прив`язок та роботи по ліквідації ямковості виконуються у повній мірі, що підтверджується відповідними фото-знімками з об`єкта.
Тобто, за вищевказаним вказаним договором №EУ-A-2024-1 вiд 19.12.2024 р. саме відповідальні особи ТОВ «Автомагістраль-Південь» несуть відповідальність за усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, тому він, як заступник начальника відділу якості, технічного контролю та нових технологій служби відновлення, не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, згідно зі ст. 140 КУпAП.
Також вказує, що відповідно до п.3 розділу II Інструкція №1395, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, ... або постанови у справi пpо адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою – третьою статтi 140 KУпAП (коли протокол не складасться), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою пpо: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулюання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регуловання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальто-бетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, якi загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалiв, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхiв, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.
Пpoте при складанні оскаржуваної постанови жодного Акту працівником поліції не складалося, що є грубим порушенням вищевказаних вимог Інструкції, оскільки наявність такого акту є обов`язковою.
Відповідачем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення без належного сповіщення про її розгляд, а також не витребовувалися жодні документи, пов`язані з його розглядом у Служби.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведений за відсутності належних і допустимих доказів повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, позивач вважає, що є всі правові підстави для скасування оскаржуваного індивідуального акту як такого, що прийнятий суб`єктом владних повноважень поза межами правового поля з порушенням процедури poзглядy.
Разом з тим, звертає увагу суду на те, що стан справ стосовно незадовільного утримання автодоріг є результатом недофінансування дорожньої галузі власником - Державою (ст.7 3У «Про автомобільні дороги») на протязі багатьох років, а не лежить в площині порушення вимог чинного законодавства або неналежного відношення до своїх обов`язків посадових осіб Служби. В результаті постійного недофінансування та порушення мiжремонтних термінів, виросли обсяги не відремонтованих ділянок доріг, збілішується як об`єм, так і вартість робіт з експлуатаційного утримання, що поглиблює складність ситуації.
Kрiм того, згідно ст.10 3У «Про автомобільні дороги», «... Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійсноє Державне агeнтство відновлення та розвитку інфраструктури України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координустгься Кабінетом Мiністрів України чepeз керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органиуправління на місцях».
У свою чергу, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області, як структурний підрозділ Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України є не власником, а балансоутримувачем автомобільних дорігзагального користування. Свою діяльність здійснює на підставзі затверджених планів та вмежах виділених коштів (ст.13 3У «Про автомобільні дороги») і є їх отримувачем, а не розпорядником. Разом з тим, виконання робіт, не передбачених фінансовим планом, або в об`ємах, що перевищує його ліміт, забороняється. В противному разі порушуються вимоги та настає відповідальність за ст.210 КК України «Порушення законодавства про бюджетну систeму України».
Пiдcумовуючи вищевикладене, позивач вважає, що факт притягнення його, як представникa Cлужби, до відповідальності, без врахування вищевказаних обставин, носить упереджений xapaктep.
У зв`язку з цим, позивач просив скасувати постанову серії ЕНА №6590710 від 30.01.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, котрою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на його користь судовий збір у розмірі 665,80 грн.
11.06.2026 рок, через систему «Електронний суд», від представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Машталер А.А., надійшов відзив на позовну заяву, в котрому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши наступне.
30.01.2026 старшим інспектором ВБДР Управління Санжаренком О.С. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 020,00 грн., в якій зазначено про те, що 30.01.2026, о 15.30, в с. Китайгород, траса Н-31 77 км, громадянин ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за належний стан проїзної частини а/д Н-31, на ділянці від 66 км до 96 км не вжив заходів з ліквідації ямковості на вказаній ділянці, чим порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України. 
При цьому, представник відповідача акцентує увагу суду, що вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до котрих постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. 
Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. 
Під терміном «бездіяльність», головним чином, мається на увазі ненадання допомоги особі, причетній до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо учасник або випадковий свідок події має необхідні знання для надання медичної допомоги, то він зобов`язаний надати першу допомогу потерпілим до прибуття швидкої допомоги. У будь-якому випадку необхідно якомога швидше повідомити у відповідні служби про подію, що сталася. За ненадання допомоги особі, яка її потребує, може настати навіть кримінальна відповідальність відповідно до ст. 136 Кримінального кодексу України. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Відповідно до п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь-яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки. 
Відповідно до п. 5.2 «Дорожній покрив» ДСТУ 3587-22 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди, вимоги до експлуатаційного стану», основна вимога: покриття проїзної частини не повинно мати дефектів (вибоїн, просідань, колійності, напливів, гребінки та інших деформацій), які можуть створювати небезпеку для дорожнього руху або утруднювати рух транспортних засобів. 
Обов`язок балансоутримувача (експлуатаційної організації): ДСТУ покладає на експлуатаційну організацію обов`язок проводити регулярні огляди автомобільних доріг та своєчасно усувати виявлені дефекти дорожнього покриття. 
Якщо ліквідація неможлива негайно, до усунення дефектів небезпечна ділянка повинна бути позначена технічними засобами організації дорожнього руху (дорожні знаки, огородження, сигнальні пристрої тощо). Такий обов`язок також випливає з п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, затверджених постановою КМУ № 198.
Також, згідно даного ДСТУ, вибоїни – це локальні руйнування дорожнього покриття у вигляді заглиблень з різко вираженими крутими рваними кромками з втратою матеріалу; гребінки - хвильоподібні формозміни дорожнього покриття у вигляді періодичних поперечних виступів на покритті, які чергуються з поперечними заглибленнями; колійність - деформації нежорсткого дорожнього одягу у вигляді поздовжніх борозен різної глибини по смугах накату.
Частиною 1 статті 140 КУпАП визначено що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За результатами розгляду справи інспектором прийнято законне і правомірне рішення про накладення на позивача штрафу в розмірі 1 020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто в межах санкції, встановленої такою нормою закону. 
Така постанова складена на відповідному бланку, зразок і технічний опис якого передбачено додатками 5, 15 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 
Щодо доведеності факту правопорушення представник відповідача зазначає наступне. 
Факт порушення вимог нормативів, стандартів та правил утримання доріг і організації дорожнього руху підтверджується матеріалами справи, зокрема, в п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додаються як докази фото та акт обстеження. 
В якості доказів скоєного правопорушення додано фото ділянок автомобільної дороги Н-31 км 66 – км 96, де інспектором були виявлені недоліки щодо тримання вулично-шляхової мережі та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, згідно якого експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-22, а саме: по всій протяжності проїзної частини покриття має вибоїни, колійність, гребінки, ями. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність адміністративного правопорушення. Оцінка доказів здійснена відповідно до ст. 252 КУпАП на підставі їх сукупності. 
У постанові встановлено наявність ямковості на ділянці автомобільної дороги Н-31 км 66 – км 96, що не відповідала вимогам нормативних документів та створювала загрозу безпеці дорожнього руху.
Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху України особи, які створили небезпечні умови для руху, зобов`язані негайно вжити заходів щодо їх усунення або попередження учасників дорожнього руху. 
Позивач не заперечує факту наявності дефектів дорожнього покриття, а лише посилається на передачу функцій утримання іншій юридичній особі. 
Також представник відповідача зазначає, що аналізуючи зміст дефектних актів, наданих позивачем до суду, можна дійти до висновку, що вимога щодо усунення недоліків на даній ділянці дороги неодноразово висувалася органами Національної поліції, де були визначені певні терміни усунення таких недоліків, але усунуті вони так і не були, що в результаті й потягнуло притягнення посадової особи до адміністративної відповідальності. 
Окрім цього, усунення недоліків після винесення постанови ніяким чином не доводить факту відсутності порушення на час та дату складання такої постанови та не впливає на суть скоєного порушення. 
Щодо суб`єкта відповідальності зазначає наступне. 
Позивач є належним суб`єктом адміністративної відповідальності, оскільки на нього покладено обов`язки щодо забезпечення належного стану автомобільних доріг, організації безпеки дорожнього руху (відповідно до посадових обов`язків згідно наданої посадової інструкції). Отже, саме позивач не забезпечив виконання вимог п. 1.5 ПДР України та відповідних державних стандартів щодо безпеки дорожнього руху. Посилання позивача у позовній заяві на передачу функцій з експлуатаційного утримання автомобільної дороги підрядній організації саме по собі не виключає його адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за правопорушення, пов`язані з недодержанням правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. На момент виявлення правопорушення позивач перебував на посаді, яка передбачала здійснення контролю за експлуатаційним станом автомобільних доріг державного значення та організацію усунення недоліків, що впливають на безпеку дорожнього руху. Тому наявність договору між Службою відновлення та підрядною організацією не звільняє посадових осіб замовника від обов`язку забезпечувати належний контроль за станом автомобільних доріг та вживати заходів щодо усунення порушень, які створюють загрозу безпеці дорожнього руху. Договір із підрядником не усуває відповідальності посадової особи. Укладення цивільно-правового договору між замовником та підрядною організацією регулює господарські відносини між ними, однак не змінює вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху. Питання можливого регресу, притягнення підрядника до відповідальності або застосування до нього штрафних санкцій за договором не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення у діях посадової особи, яка відповідає за організацію належного утримання дороги та контроль за її експлуатаційним станом.
Щодо законності винесення постанови. зазначає, що остання винесена уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень та відповідно до вимог КУпАП. 
Відповідно до ст. 222, 276, 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, що і було здійснено. Будь-яких доказів перевищення повноважень або порушення процедури розгляду справи позивачем не надано. Інспекторами патрульної поліції винесено постанову згідно вимог чинного законодавства. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Представник відповідача зауважує на тому, що згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Під час розгляду справи позивачу були забезпечені всі процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право: надавати пояснення; подавати докази; користуватися правовою допомогою; оскаржувати постанову. 
Постанова містить усі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 283 КУпАП. Строки накладення адміністративного стягнення дотримані відповідно до ст. 38 КУпАП. Процедура розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, вчиненого позивачем, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор інспектора. Але відеозапису з дня правопорушення не було збережено у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі Управління згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео. Програмно за допомогою скрипта встановлено, що відеофайл, який по терміну знаходиться більш терміну зберігання, автоматично видаляється з серверу. 
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб. У зв`язку з тим, що інформація про оскарження постанови по даній справі надійшла до Управління лише 02.06.2026, а порушення було скоєне 30.01.2026, надати відеозапис з портативного відеореєстратора інспектора до суду немає можливості. 
Щодо доводів позивача, то останні, на думку представника відповідача, зводяться до незгоди з прийнятим рішенням та фактично є спробою переоцінки доказів. Однак відповідно до усталеної судової практики, саме по собі незадоволення постановою не є підставою для її скасування, якщо вона винесена на підставі належних і допустимих доказів. Позивач не надав жодних належних доказів, які б спростовували встановлені обставини правопорушення. 
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України). 
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльність не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. КАС України встановлює, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Проте, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. Обставини, викладені позивачем в позовній заяві, мають, на думку представника відповідача, суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. 
З цих підстав представник відповідача вважає, що за вказаних обставин не має жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови, а позовні вимоги є безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню.
Крім того, 19.06.2026 року від третьої особи – старшого інспектора ВБДР УПП в Дніпропетроській області, капітана поліції Санжаренка О.С. надійшли пояснення, в котрих останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В поясненнях ОСОБА_2 посилався на обставини, зазначені у відзиві представника відповідача.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 30.01.2026 року старшим інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Санжаренком О.С. складено постанову серії ЕНА №6590710 у справі про адміністративне правопорушення, котрою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.1.5 Правил дорожнього руху та відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн.
Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 30.01.2026, о 15.30, в с. Китайгород, траса Н-31 77 км, громадянин ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за належний стан проїзної частини а/д Н-31 на ділянці від 66 км до 96 км не вжив заходів з ліквідації ямковості на вказаній ділянці, чим порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно з ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. 
Під терміном «бездіяльність», головним чином, мається на увазі ненадання допомоги особі, причетній до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо учасник або випадковий свідок події має необхідні знання для надання медичної допомоги, то він зобов`язаний надати першу допомогу потерпілим до прибуття швидкої допомоги. У будь-якому випадку необхідно якомога швидше повідомити у відповідні служби про подію, що сталася. За ненадання допомоги особі, яка її потребує, може настати навіть кримінальна відповідальність відповідно до ст. 136 Кримінального кодексу України. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Відповідно до п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь-яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки. 
Відповідно до п. 5.2 «Дорожный покрив» ДСТУ 3587-22 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди, вимоги до експлуатаційного стану», основна вимога: покриття проїзної частини не повинно мати дефектів (вибоїн, просідань, колійності, напливів, гребінки та інших деформацій), які можуть створювати небезпеку для дорожнього руху або утруднювати рух транспортних засобів. 
Обов`язок балансоутримувача (експлуатаційної організації): ДСТУ покладає на експлуатаційну організацію обов`язок проводити регулярні огляди автомобільних доріг та своєчасно усувати виявлені дефекти дорожнього покриття. 
Якщо ліквідація неможлива негайно, до усунення дефектів небезпечна ділянка повинна бути позначена технічними засобами організації дорожнього руху (дорожні знаки, огородження, сигнальні пристрої тощо). Такий обов`язок також випливає з п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, затверджених постановою КМУ № 198.
Також,згідно даного ДСТУ, вибоїни – це локальні руйнування дорожнього покриття у вигляді заглиблень з різко вираженими крутими рваними кромками з втратою матеріалу; гребінки - хвильоподібні формозміни дорожнього покриття у вигляді періодичних поперечних виступів на покритті, які чергуються з поперечними заглибленнями; колійність - деформації нежорсткого дорожнього одягу у вигляді поздовжніх борозен різної глибини по смугах накату.
За результатами розгляду справи інспектором прийнято законне і правомірне рішення про накладення на позивача штрафу в розмірі 1 020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто в межах санкції, встановленої такою нормою закону. 
Постанова складена на відповідному бланку, зразок і технічний опис якого передбачено додатками 5, 15 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Судом встановлено, що постанова серії ЕНА №6590710 у справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2026 року відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до котрих постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Тому доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови нормам Законодавства України не можуть бути прийняті судом до уваги.
Щодо суб`єкта відповідальності суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що позивач є належним суб`єктом адміністративної відповідальності, оскільки на нього покладено обов`язки щодо забезпечення належного стану автомобільних доріг, організації безпеки дорожнього руху (відповідно до посадових обов`язків згідно наданої посадової інструкції). Отже, саме позивач не забезпечив виконання вимог п. 1.5 ПДР України та відповідних державних стандартів щодо безпеки дорожнього руху. Посилання позивача у позовній заяві на передачу функцій з експлуатаційного утримання автомобільної дороги підрядній організації саме по собі не виключає його адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за правопорушення, пов`язані з недодержанням правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. 
На момент виявлення правопорушення позивач перебував на посаді, яка передбачала здійснення контролю за експлуатаційним станом автомобільних доріг державного значення та організацію усунення недоліків, що впливають на безпеку дорожнього руху. Тому наявність договору між Службою відновлення та підрядною організацією не звільняє посадових осіб замовника від обов`язку забезпечувати належний контроль за станом автомобільних доріг та вживати заходів щодо усунення порушень, які створюють загрозу безпеці дорожнього руху. Договір із підрядником не усуває відповідальності посадової особи. Укладення цивільно-правового договору між замовником та підрядною організацією регулює господарські відносини між ними, однак не змінює вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху. 
Питання можливого регресу, притягнення підрядника до відповідальності або застосування до нього штрафних санкцій за договором не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення у діях посадової особи, яка відповідає за організацію належного утримання дороги та контроль за її експлуатаційним станом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
До відзиву на адміністративний позов представником відповідача було долучено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 30.01.2026 року, в котрому зазначено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-22 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має по всій протяжності вибоїни, колійність, гребінки та ями. Також надано суду фото ділянок автомобільної дороги Н-31 км 66 – км 96.
Дослідивши вказані фото ділянок автомобільної дороги Н-31 км 66 – км 96, судом встановлено, що покриття проїзної частини має по всій протяжності вибоїни, колійність, гребінки та ями. Крім того, позивач не заперечує факту наявності дефектів дорожнього покриття, а лише посилається на передачу функцій утриманні іншій особі.
В оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додано акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 30.01.2026 року та фото ділянок автомобільної дороги Н-31 км 66 – км 96, а тому такі докази судом визнаються належними та допустимими.
Дослідивши докази, надані сторонами, суд дійшов висновку, що суб`єктом владних повноважень доведено правомірність дій його уповноваженої особи, оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.
Таким чином, посилання позивача на відсутність доведення його вини спростовується наявними в матеріалах справи доказами, що наведені вище.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення постанови серії ЕНА №6590710 від 30.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП без змін.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246,286 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити  ОСОБА_1 у задоволені позову до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи: служба відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області, старший інспектор ВБДР УПП в Дніпропетровській області, капітан поліції Санжаренко Олександр Сергійович, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП .
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А