Справа № 490/4092/26
н\п 2/490/3450/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану розбиттям шиферного даху у розмірі 15000 грн.
В обґрунтування вимог посилається на те, що 20.04.20206 року о 17 год. 15 хв. в м. Миколаєві по пров. Кам`янському, буд. 33, сусід – ОСОБА_2 в стані сп`яніння вживав образливі слова, зламав паркан, перебувавши на своїй території, зняв штани та показував свій статевий орган позивачці, погрожував фізичною розправою та зґвалтуванням. Вказує, що неодноразово викликала поліцію, після чого, відповідач почав кидатися камінням на покрівлю її будинку та погрожував вбити.
З урахуванням наведеного вище, позивачка звернулась до суду, щоб стягнути з відповідача матеріальну шкоду за пошкоджене майно у розмірі 15000 гривень.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
05.05.2026 року матеріали справи передано для розгляду судді Саламатіну О.В.
Ухвалою судді від 11.05.2026 року позовну заяву було залишено без руху.
08.06.2026 року позивачкою було усунено недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді від 08.06.2026 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 08.06.2026 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками. Вказане поштове відправлення повернулись на адресу суду 18.08.2026 року, як не вручене. 
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.
Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним.
Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.
Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №10054 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.04.2026 року, зареєстровану ВП №1 (м.Миколаїв) Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївські області за №10054, 20.04.2026 року о 17:15 зі служби 102 надійшло повідомлення, що 20.04.2026 року о 17:13 год. за адресою: АДРЕСА_1 , сусід в стані сп`яніння разом з товаришем, поламав паркан заявниці. Прибувши за вказаною адресою, було встановлено, що сусід (спільна межа на городі) через сітку перебуваючи у себе на території зняв штани та показував статевий орган заявниці – ОСОБА_1 , також погрожував фізичною розправою та зґвалтуванням. Сусід – ОСОБА_2 , який метке за адресою: АДРЕСА_2 , спілкуватись через забор та виходити до наряду поліції відмовився, двері не відчиняв, поводив себе неадекватно, відібрати пояснення не вдалось.
Згідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №10341 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.04.2026 року, зареєстровану ВП №1 (м.Миколаїв) Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївські області за №10341, 23.04.2026 року о 07:08 зі служби 102 надійшло повідомлення, що 23.04.2026 року о 07:08 год. за адресою: АДРЕСА_1 ,сусід погрожує та кидається битись до заявниці, з її слів між ними тривалий конфлікт.
Згідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №10569 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.04.2026 року, зареєстровану ВП №1 (м.Миколаїв) Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївські області за №10569, 25.04.2026 року о 17:16 зі служби 102 надійшло повідомлення, що 25.04.2026 року о 17:16 год. за адресою: АДРЕСА_1 , сусід ображав та погрожував гр. ОСОБА_1 , зазначено, що заявниця раніше вже викликала на нього поліцію. 
Згідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №11133 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.05.2026 року, зареєстровану ВП №1 (м.Миколаїв) Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївські області за №11133, 02.05.2026 року о 19:23 зі служби 102 надійшло повідомлення, що 02.05.2026 року о 19:22 год. за адресою: АДРЕСА_1 , сусід словесно погрожує застрелити заявницю. 
Відповідно до копії листа ГУНП в Миколаївській області Миколаївського районного управління поліції відділення поліції від 28.04.2026 року, яке було адресовано ОСОБА_1 , її звернення до ІТС ІПНП №10569 від 25.04.2026 року та розглянуте співробітниками відділення поліції №1 Миколаївська РУП ГУНП. Під час проведення перевірки вищевказані матеріали були передано до слідчого відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, де було прийнято рішення про розгляд звернення в межах ЗУ «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливості внесли відповідну інформацію до ЄРДР. 
До позовної заяви позивачкою долучено фотозображення, на яких зображено пошкоджену покрівлю, пошкоджену табличку з зображенням голови собки та розкинуті колоди дерев.
Згідно до відповіді №2718294 від 11.05.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як зазначено у ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з цим з правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З наведеного вбачається, що для покладення на особу обов`язку з відшкодування майнової шкоди необхідним є встановлення сукупності обставин, зокрема наявності шкоди, протиправності поведінки особи, яка її завдала, причинного зв`язку між такою поведінкою та заподіяною шкодою, а також розміру завданої шкоди.
При цьому саме на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка посилається на те, що відповідачем було пошкоджено належне їй майно, у зв`язку з чим просить стягнути вартість його відновлення. На підтвердження своїх позовних вимог позивачкою надано фотозображенняпошкодженого майна, однак сам по собі факт наявності пошкоджень майна не є безумовним доказом їх спричинення саме відповідачем. Наявність причинного зв`язку між діями відповідача та заподіяною позивачці шкодою повинна бути підтверджена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Водночас позивачкою не надано суду достатніх доказів, які б у своїй сукупності підтверджували обставини вчинення відповідачем дій, що призвели до пошкодження майна позивача, а також причинний зв`язок між такими діями та заявленою до стягнення шкодою.
Зокрема, наявні в матеріалах справи талони-повідомлення, які були складені відповідно до заяв позивачки, не містять обставин, які б доказували те, що матеріальна шкода була заподіяна відповідачем; відомостей про особу, яка спричинила пошкодження; пояснень свідків, а самі по собі фотозображенняне дають можливості встановити час та обставини пошкодження. 
Крім того, заявлений позивачкою розмір майнової шкоди також має бути підтверджений належними доказами, які в матеріалах справи відсутні. Таким чином позивачкою не надано суду належних та достатніх доказів, які б дозволили встановити розмір заподіяної матеріальної шкоди позивачці та що шкода завдана саме відповідачем. 
Таким чином, позивачкою не доведено наявності всіх необхідних елементів цивільно-правової відповідальності відповідача за завдання майнової шкоди, а саме протиправності поведінки відповідача, причинного зв`язку між його діями та виникненням шкоди, а також належним чином не підтверджено заявлений розмір збитків.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.
При цьому відповідно до принципу змагальності цивільного процесу суд не може перебирати на себе обов`язок сторони щодо доказування обставин, на які вона посилається, а сумніви щодо доведеності відповідних обставин не можуть бути усунені шляхом припущень.
Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )  про відшкодування матеріальної шкоди, відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін